КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2949/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-
В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі – відповідач), у якій просить суд,-
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування з 01 січня 2026 року понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» при виплаті пенсії ОСОБА_1 із обмеженням її максимального розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄРДПОУ 42098368) здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 01 січня 2026 року, без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», нараховану на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі №640/6162/20, у щомісячному розмірі 138683,98 грн з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від середнього заробітку з посади заступника Генерального прокурора прокурора Кіровоградської області.
Вказує, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №640/6162/20 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у цій же справі розмір його пенсії з 25.02.2020 визначається без обмеження максимальним розміром і становить з цієї дати 138683,98 грн. Разом з тим, починаючи із січня 2026 року відповідач виплачує пенсію у розмірі 42932,40 грн. 
На його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стосовно протиправності обмеження виплати пенсії максимальним розміром отримав відповідь листом від 05.05.2026 №29081-25864/Г-02/8-2600/26, згідно якого при обчисленні пенсії застосовано понижуючі коефіцієнти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі – постанова №1778), тому сума пенсійної виплати складає 42932,40 грн.
Вважає такі дії відповідача протиправними та просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII.
Вказує, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 у справі №340/6584/25 позивачу проведено перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.01.2025 та без застосування понижуючих коефіцієнтів, а розмір пенсії визначено у сумі 138683,98 грн. Поряд з цим, статтею 30 Закону України від 03.12.2025 №4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (далі - Закон №4695-IX) передбачено застосування у 2026 році в період дії воєнного стану обмежувальних коефіцієнтів до пенсій, розмір яких 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (2595,00), тобто є більшим від максимального розміру пенсії (25950,00). У свою чергу, постановою №1778 встановлено коефіцієнти пониження до відповідних сум перевищення.
Оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2026 перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з урахуванням Постанови №1778 розмір пенсійної виплати з 01.01.2026 становить 42932,40 грн. 
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило. 
12.05.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано у відповідача докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.11.2001 одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі №640/6162/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, викладене в листі від 03 березня 2020 року №2600-0303-8/26703, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 25 лютого 2020 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ, яка діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку працюючого на посаді заступника Генерального прокурора у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 24 лютого 2020 року №21-73зп, згідно з якою розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 складає 154093,32 грн, без обмеження її граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 9-12).
На виконання зазначених рішень з 25.02.2020 пенсія ОСОБА_1 виплачувалася у розмірі 138683,98 грн.
Із 01.01.2025 виплату пенсії позивача було обмежено сумою 40311,60 грн із застосуванням обмежувальних коефіцієнтів установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 у справі №340/6584/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.02.2026, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при виплаті пенсії ОСОБА_1 із обмеженням її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2025 року пенсію без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 р. «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», нараховану на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі №640/6162/20, у щомісячному розмірі 138 683,98 грн, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 23-26, 27-28).
За результатами перерахунку пенсії на виконання вказаного судового рішення розмір нарахованої пенсії позивача було визначено без обмеження у сумі 138683,98 грн. 
Із 01.01.2026 виплату пенсії позивачу обмежено сумою 42932,40 грн із застосуванням обмежувальних коефіцієнтів установлених №1778 (а.с. 19).
17.03.2026 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просив перерахувати та виплачувати пенсію з 01.01.2026 без обмеження виплати максимальним розміром (а.с. 14).
Листом від 05.05.2026 №29081-25864/Г-02/8-2600/26 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про проведення перерахунку його пенсії на виконання рішення суду від 31.10.2025 у справі №340/6584/25. Також вказало, що статтею 30 Закону №4695-IX встановлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану пенсії, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Такий порядок визначений постановою №1778 та передбачає застосування понижуючих коефіцієнтів. З урахуванням наведеного з 01.01.2026 розмір пенсії до виплати складає 42932,40 грн (а.с. 16-18).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно частиною другою статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Відповідно до статті 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Отже, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом №64/2022, не обмежені конституційні права і свободи людини і громадянина, які встановлені статтею 46 Конституції України.
22.05.2008 Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005, згідно з яким "...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
Визнання законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.
03.12.2025 прийнято Закон №4695-IX, статтею 30 якого передбачено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 1 постанови №1778 установлено, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. №379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Таким чином, Законом №4695-IX та постановою №1778 установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру". 
На момент призначення пенсії позивача відносини у сфері пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих були врегульовані статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII.
14.10.2014 прийнято Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII), статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема, перерахунку пенсій.
Рішенням Конституційного Суду України №7-р (II)/2019 визнано неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, та встановлено, що частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції.
Отже, з 13.12.2019 частина двадцята статті 86 Закону, відповідно до якої Кабінет Міністрів України мав встановити певний порядок перерахунку пенсії, не діє, а діє її первинна редакція, яка автоматично надає пенсіонерам право на перерахунок пенсії.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
До того ж, слід зазначити, що Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 №10-р/2020 зазначив, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007).
Отже, Конституційний Суд України вчергове наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Тому, враховуючи неодноразово викладену Конституційним Судом України юридичну позицію стосовно того, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві і, як наслідок, скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
Верховний Суд у постанові від 06.11.2025 у справі №460/2027/25 зазначив, що Закон №4059-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Суд наголошує, що відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; форми і види пенсійного забезпечення.
За приписами статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (статті 46 Конституції України).
Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили щодо інших законів.
Отже, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону про прокуратуру, а положення Закону № 4059-IX вважати загальними нормами (lex generalis).
На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19 та ряду інших).
При цьому у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Розглянувши у касаційному порядку справу № 520/1317/25, Верховний Суд у своїй постанові від 25.09.2025 дійшов таких висновків: "Застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, яким пенсія призначена за Законом України "Про прокуратуру", положень статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови № 1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України".
Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 22.10.2025 у справі № 560/11006/25, від 05.11.2025 у справі №520/3890/25, від 06.11.2025 у справі № 460/2027/25, які підлягають врахуванню судом при вирішенні спірних правовідносин в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України.
Як встановлено судом, позивачу на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі №640/6162/20 здійснено перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, яка діяла на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку працюючого на посаді заступника Генерального прокурора на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 24.02.2020 №21-73зп, та визначено розмір пенсії у розмірі 138683,98 грн, однак після проведення перерахунку пенсії позивача на виконання вимог Закону №4695-IX та Постанови №1778, її розмір склав 42932,40 грн. Вказана обставина відповідачем не заперечується. 
Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії з січня 2026 року із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 30 Закону 4695-IX та пунктом 1 Постанови №1778, не відповідають приписам статей 19, 92 Конституції України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим є протиправними.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.10.2025 у справі №520/11006/25 та від 28.01.2026 у справі №420/14888/25.
При цьому, суд бере до уваги, що право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром встановлено рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі №640/6162/20 та Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 у справі №340/6584/25.
З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.01.2026 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2026 №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану" з урахуванням вже виплачених сум.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, обмежуючи позивачеві розмір пенсійних виплат, діяв не на підставі Конституції та законів України.
Відповідачем не доведено правомірність своїх дій, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1331,20 грн, сплачений ним при поданні позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій – задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування з 01.01.2026 до виплаченої пенсії ОСОБА_1 понижуючих коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.01.2026 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2026 №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану", з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, місто Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 червня 2026 року.
Повне найменування учасників:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, місто Київ, 04053).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК