САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/2420/25 
Провадження №2/726/16/26 
Категорія 17 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: 
головуючого судді Асташева С. А.,
з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 726/2420/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Будинковий комітет № 2 про визнання укладеним Договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції, 
У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
11.07.2025 засобами поштового зв`язку до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним Договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції, у якій позивачка просить суд визнати укладеним «Договір найму житлових приміщень в гуртожитку» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у запропонованій позивачем редакції.
ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішень Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2004 року та від 03 лютого 2006 року у справі № 2-596/06, які набрали законної сили, за нею зареєстровано право власності на виділене в натурі нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, їй належать приміщення загальною площею 1 494,1 кв. м, об`єднані в блок АДРЕСА_2 , 210,  АДРЕСА_3 , 310, АДРЕСА_4 , 408 «а, б», 409 «а, б», 410, 411 «а, б», 506 «а, б», 507 «а, б», 508 «а, б», 509 «а», 509 «б», АДРЕСА_5 .
Також позивачка вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року у справі № 726/876/21, яке має преюдиційне значення для розгляду цієї справи, встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має статус гуртожитку.
У своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачка безоплатно та безпідставно користуються жилим блоком № НОМЕР_1 , який перебуває у її (позивачки) власності, а тому 03.01.2023 вона направила на адресу відповідачки пропозицію укласти Договір найму житлових приміщень у гуртожитку, до якої додала два примірники договору від 03.01.2023 та інші докази, перелічені в додатку до пропозиції. Відповідачка на пропозицію не відреагувала, оформлений примірник договору на її адресу не повернула, оплату за користування блоком в гуртожитку не здійснює.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 безоплатно користується власністю позивачки протягом більш ніж двадцяти років та незаконно відмовляється від договірного оформлення відносин користування житлом, ОСОБА_1 , з посиланням на відповідні правові норми та висновки Верховного Суду, просила суд визнати укладеним Договір найму житлових приміщень у гуртожитку між нею та ОСОБА_2 у запропонованій позивачкою редакції (остання редакція в уточненій позовній заяві).
30.09.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки ОСОБА_2 , адвоката Паланійчука В.П., у якому позовні вимоги не визнають та вважають їх необґрунтованими і безпідставними.
Вказують, що відповідно до запропонованих позивачкою у у п.3.1 проєкту договору умов наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити плату наймодавцю за користування житлом, а також самостійно та своєчасно сплачувати за комунальні послуги. Плата за користування житлом встановлюється в розмірі еквівалентному 3,6 долара США за один квадратний метр з урахуванням індексу інфляції. Плата за найм вноситься наймачем у грошовій формі у розмірі 7000 гривень щомісячно з урахуванням індексу інфляції. Плата за найм житла вноситься наймачем на особистий картковий рахунок наймодавця. Однак, згідно із даними довідки про доходи, ОСОБА_3 отримує пенсію у розмірі 3038 грн у місяць, а тому не має змоги сплачувати визначену у договорі суму щомісяця.
У проєкті договору передбачений окремий порядок здійснення оплати комунальних послуг, що не відповідає вимогам п. 15 Положення про гуртожитки. В матеріалах справи відсутні докази обґрунтування покімнатного обліку комунальних послуг. Тому вважають, що пункти 3.1 та 3.5 не відповідають вимогам Положення про гуртожитки. 
Також не відповідає вимогам закону передбачена у п. 5.2 проєкту договору умова про покладення на наймача ризику випадкової загибелі (пошкодження) майна та вимога у п. 5.1 договору щодо благоустрою прилеглої території та капітального ремонту.
Не погоджуються із датою договору 03.01.2023, адже датою договору може бути лише день набрання чинності рішення суду у випадку виникнення договірного зобов`язання на підставі рішення суду. 
ОСОБА_2 в цілому заперечує проти укладення договору, оскільки такий не відповідає вимогам УК України, Положення про гуртожитки, закону України «Про житлово-комунальні послуги», закону України «Про благоустрій населених пунктів».
З наведених підстав просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
13.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки ОСОБА_1 у якому звертає увагу суду на те, що гуртожиток в якому безпідставно мешкає відповідачка є приватною власністю позивачки, а не соціальним гуртожитком, тому у випадку відсутності можливості сплачувати орендну плату ОСОБА_2 має скористатися гарантіями, передбаченими ст. 47 Конституції України, а відмова від позову буде підставою для примусового виселення відповідачки з приватно власності позивачки.
Додатково вказує на підстави користування чужою власністю та вказує про можливість добровільного виселення із гуртожитку чи укладення мирової угоди. Зазначає про встановлений порядок проведення розрахунків за комунальні послуги та вказує про те, що пункти 3.1 та 3.5 відредаговані та викладені в уточненій позовній заяві.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним Договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції, надійшла до суду засобами поштового зв`язку 11.07.2025 та того ж дня передана на розгляд головуючої судді Байцар Л.В., згідно із даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л.В. від 23.07.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 27.08.2025 про що повідомлено сторони. 
20.08.2025 до суду надійшло клопотання позивачки про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, також просила витребувати у відповідачки копію ордера на вселення у блок.
Ухвалою суду від 20.08.2025 задоволено клопотання позивачки та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Витребувано у ОСОБА_2 копію ордера на вселення в блок.
За клопотанням відповідачки від 27.08.2025 підготовче судове засідання у справі відкладено.
Відповідачка залучила до участі у справі представника, адвоката Паланійчука В.П.
16.09.2025 від позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог.
Також 16.09.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 у якій просить суд залучити до участі у справі Будинковий комітет № 2 (вул. Хотинська, 4-Д м. Чернівці); викликати свідка – голову Будинкового комітету ОСОБА_4 ; витребувати у голови Будинкового комітету № 2 Коцюбан І.В. оригінали договорів з постачальниками комунальних послуг; витребувати у відповідача копію договору про користування тепловою енергією.
30.09.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки ОСОБА_2 , адвоката Паланійчука В.П.
Ухвалою суду від 29.09.2025 задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Байцар Л.В. у цивільній справі та передано справу до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.
Матеріали справи відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2025 передані на розгляд головуючого судді Асташева С.А.
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 13.10.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання у справі призначено на 28.10.2025 про що повідомлено сторони. 
13.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки ОСОБА_1 . 
У зв`язку із надходженням відповіді на відзив підготовче судове засідання у справі відкладене.
17.11.2025 до суду надійшло клопотання (заява) позивачки ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, яке ухвалою суду від 01.12.2025 задоволене та суд зупинив провадження у справі на підставі п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду справи № 726/1063/23. 
02.03.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі, а також заява про уточнення позовних вимог.
Ухвалою суду від 06.03.2026 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 23.03.2026. 
За клопотанням представника відповідачки підготовче судове засідання у справі відкладено на 20.04.2026.
Ухвалою суду від 20.04.2026 задоволено клопотання ОСОБА_1 залучено до участі у справі Будинковий комітет №2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Також з метою повного та всебічного розгляду справи витребувано у голови Будинкового комітету №2 Коцюбан Інни Василівни оригінали договорів з постачальниками комунальних послуг для їх огляду у судовому засіданні, а у ОСОБА_5 копію договору про користування тепловою енергією та копію ордера на вселення в блок. 
Підготовче судове засідання відкладено на 13 травня 2026 року та за клопотанням представника відповідача на 27.05.2026.
27.05.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідачки про долучення доказів, а саме копії ордера на вселення ОСОБА_2 .
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.06.2026.
За клопотанням представника відповідачки судове засідання у справі відкладене на 29.06.2026.
У судове засідання сторони не з`явилася, хоча усі були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення.
Представник Паланійчук В.П. скерував клопотання про проведення судового засідання без участі відповідачки та її представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вивчив матеріали справи, розглянув подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясував фактичні обставини, на яких гуртуються позовні вимоги, об`єктивно дослідив і оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, а тому доходить такого висновку.
Фактичні обставини встановлені судом.
Суд встановив, що даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 367728591 від 28.02.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 , відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2004 року є власником нерухомого майна, а саме приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 належать приміщення загальною площею 1 494,1 кв.м, об`єднані в блок АДРЕСА_2 , 210,  АДРЕСА_3 , 310, АДРЕСА_6 , 410, АДРЕСА_7 .
У справі № 726/876/21 Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про зобов`язання передати гуртожиток на АДРЕСА_1 у комунальну власність на безкомпенсаційній основі.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року у задоволенні позову Чернівецької міської ради відмовлено, встановлено зокрема, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є власниками нерухомого майна на АДРЕСА_1 загальною площею 2 924, 6 кв.м. 
Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29 вересня 1978 року № 586/19 вказане нерухоме майно прийняте в експлуатацію як п`ятиповерховий гуртожиток на 2020 місць. 
Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21червня 1988 року №164/6 кімнати на другому, третьому, четвертому поверхах закріплено як гуртожиток для проживання малих сімей. 
Відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області від 07 березня 1997 року №157-АТ вказаний гуртожиток у процесі приватизації був переданий до статутного фонду ВАТ «Чернівецький цукровий завод» як гуртожиток на АДРЕСА_1 .
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.12.2021 у справі № 726/876/21, крім іншого, встановлено, що «…спірна будівля по АДРЕСА_1 є жилим будинком і має статус гуртожитку…».
Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державна реєстрація юридичної особи ВАТ «Чернівецький цукровий завод» припинена 16.07.2009 у зв`язку із визнанням її банкрутом.
Відповідно до даних Списку зареєстрованих проживаючих осіб відповідно до карток реєстрації ОСОБА_2 проживає та користується блоком № НОМЕР_1 , що розташований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Наразі відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , що підтверджується отриманими судом відомостями з адресно-довідкового підрозділу органу ДМС у Чернівецькій області.
На виконання ухвали суду відповідачка ОСОБА_2 подала копію ордеру на зайняття житлової площі у гуртожитку ВАТ «Чернівецький цукровий завод» № 153 від 17.01.1990, виданого їй як працівниці заводу.
Даних які б свідчили про те, що ОСОБА_2 укладала договір найму житла із ВАТ «Чернівецький цукровий завод» та сплачувала плату за користування кімнатою суду не надано. 
Відповідно до даних Витягу із Рішення XV сесії XXIV скликання Садгірської районної ради м. Чернівці № 97 від 29.07.2004 надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення в Садгріському районі, а саме будинкового комітету АДРЕСА_9 .
Згідно із даними Довідки № 504 Будинковий комітет № 2 включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, код 33173560.
Відповідно до даних копії листа Голови Будинкового комітету №?2 вказано про порядок проведення розрахунків з постачальниками комунальних послуг. Зокрема, з 2004 року договори з постачальниками комунальних послуг, які надаються мешканцям гуртожитку, укладає Будинковий комітет №? 2. Договори про користування тепловою енергією укладені особисто кожною сім`єю з МКП «Чернівцітеплокомуненерго».
Також позивачка долучає надані їй Головою Будинкового комітету №?2 Договори про постачання електричної енергії, надання послуг з управління побутовими відходами, купівлі-продажу природного газу для відомчого житла, користування тепловою енергією, на підтвердження порядку користування та оплати комунальних послуг.
ОСОБА_1 долучає до позову Пропозицію укласти Договір найму житлових приміщень в гуртожитку від 03.01.2023 надіслану разом із долученими до неї документами, зокрема Договором найму житлових приміщень в гуртожитку, ОСОБА_2 за адресою проживання.
До пропозиції також долучено Положення Про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ; Звіт про незалежну оцінку вартості 1 кв.м. виділеного в натурі нерухомого майна при здачі в оренду, відповідно до якого на підставі аналізу результатів обстеження, проведених розрахунків і враховуючи місце розташування, функціональне призначення, етажність, фізичний стан, наявність оздоблення, середньо ринкова вартість 1 кв.м виділеного в натурі нерухомого майна про передачі в оренду, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки без урахування ПДВ, складає 27,00 грн.
Суду надані рішення судів у справі № 726/1063/23 за аналогічним позовом ОСОБА_1 . 
Також відповідачка надала докази того, що вона є особою із інвалідністю другої групи, відповідно до даних Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 346767 у зв`язку із загальним захворюванням, безтерміново; є особою пенсійного віку та відповідно до даних довідки про доходи № 8977937028998926 отримує пенсію у розмірі 3038,00 грн.
Оцінкою доказів встановлено, що відповідачка проживає у житловому приміщенні, яке на праві приватної власності належить позивачці. Разом із тим, відповідачка не бажає укладати договір найму із власником житла, уникає його підписання, у зв`язку із чим, на думку позивача, порушує її права, як власника, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Вирішуючи наявний спір між сторонами та ухвалюючи рішення у справі, суд керується такими правовими нормами та доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
В силу частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. 
У частині другій статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить і визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною першою статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 641 ЦК України).
Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1).
Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Проте у разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.
Примусовий порядок укладення договору за рішенням суду регулюється статтею 649 ЦК України.
Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом (частина перша статті 649 ЦК України).
Передоговірний спір може полягати у розбіжностях між сторонами щодо змісту (спір про врегулювання розбіжностей) або виникати у разі відмови чи ухиленні від його укладення (спір про спонукання укласти договір).
У переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладення якого є обов`язковим у силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору, зміст яких є обов`язковим на підставі вимог закону.
У постановах Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі № 905/514/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 906/1205/20, зазначено, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Постанови Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі № 905/514/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 906/1205/20 ухвалені у подібних до цієї справи правовідносинах, тому є застосовними до вирішення цього спору і враховується судом при ухваленні цього рішення.
Що стосується статусу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як гуртожитку, варто зазначити таке.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
У пункті 7.10 постанови від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків.
Як було вказано вище, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року (справа № 726/876/21) у задоволенні позову Чернівецької міської ради відмовлено та встановлено, зокрема, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є власниками нерухомого майна на АДРЕСА_1 загальною площею 2 924, 6 кв. м. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29 вересня 1978 року № 586/19 вказане нерухоме майно прийнято в експлуатацію як п`ятиповерховий гуртожиток на 2020 місць. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21 червня 1988 року № 164/6 кімнати на другому, третьому, четвертому поверхах закріплено як гуртожиток для проживання малих сімей. Відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області від 07 березня 1997 року № 157-АТ вказаний гуртожиток у процесі приватизації був переданий до статутного фонду ВАТ «Чернівецький цукровий завод» як гуртожиток на АДРЕСА_1 .
Отже судовим рішенням у справі № 726/876/21 встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 є гуртожитком, тому такі обставини не підлягають доказуванню повторно на підставі частини четвертої статті 82 ЦПК України.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні посилання на те, що ОСОБА_1 є власником саме нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 .
Таким чином, обставини про те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є гуртожитком, встановлені.
У справі виник спір про спонукання укласти договір найму житлових приміщень у гуртожитку відповідно до Положення про гуртожитки та статей 810 – 813 ЦК України.
Тобто суду належить перевірити відповідність запропонованого позивачкою проєкту договору найму житлових приміщень у гуртожитку вимогам Положення про гуртожитки, Закону про забезпечення прав мешканців гуртожитків та ЦК України стосовно істотних умов такого договору.
Як було вказано вище, єдиною правовою підставою для проживання відповідача у гуртожитку, в даному випадку, може бути наявність укладеного договору найму жилого приміщення на підставі ордера. Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і належать до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).
Відповідно до пунктів 7, 11 Положення про гуртожитки користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.
Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з пунктом 15 Положення про гуртожитки особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1-1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі Закон про забезпечення прав мешканців гуртожитків) проживання у гуртожитку на правових підставах це проживання у гуртожитку (використання жилої площі в гуртожитку як житла) відповідно до цього Закону, а саме у гуртожитках колишніх державних і комунальних підприємств та організацій, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі масової приватизації та корпоратизації: до включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств та після передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; після включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств до передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР, або на підставі договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811813 ЦК України на вимогу власника гуртожитку (його представників), за умови, що мешканець гуртожитку або його сім`я були вселені у гуртожиток на підставі спеціального ордера та проживали у гуртожитку за договором найму жилого приміщення.
У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 404/6748/15-ц (провадження № 17486св18), яке застосовна до даних правовідносин, зазначено, що правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і належать до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг). Громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги.
Згідно із частиною першою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (частина 1 статті 812 ЦК України).
Надаючи оцінку запропонованому позивачем проєкту договору на предмет його відповідності вимогам, встановленим щодо договорів найму житла, варто вказати, що запропонований позивачкою письмовий проєкт договору між фізичними особами визначає його предмет, а саме передання в строкове платне користування наймачу відособленого приміщення – блоку № НОМЕР_2 загальною площею 36,2 кв м, який складається з двох кімнат та допоміжних побутових приміщень, розташованих на третьому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
У цій справі ОСОБА_1 як власник блоку у гуртожитку, що на АДРЕСА_1 , яку займає відповідачка, просила суд визнати укладеним договір найму житлових приміщень у гуртожитку у запропонованій позивачем редакції, яка містить, зокрема, плату за користування житлом, її структуру та строки внесення.
Згідно із частиною третьою статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла (частина перша статті 820 ЦК України).
Глава 59 «Найм (оренда) житла» підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України містить й інші істотні умови договору найму житла, а саме права та обов`язки наймача житла, строк договору, підстави його розірвання, тощо.
Також варто зазначити, що права та обов`язки учасників орендної угоди – це розділ у договорі оренди житла, де зазначається перелік прав та обов`язків як для орендодавця, так і для орендаря. У цьому розділі відображаються всі необхідні правоможності, однак однією з рекомендацій є включення положення про поточний ремонт, його компенсацію тощо.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі №522/7131/16-ц необхідною умовою для виникнення у наймача переважного права на придбання житла, переданого в найм, за умови його продажу є належне виконання ним обов`язків за договором найму (оренди) щодо внесення орендної плати. Часткова сплата наймачем вартості комунальних послуг не є доказом належного виконання цього обов`язку наймача.
Відповідно до зазначеної постанови одним із переважних прав наймача є придбання житла, яке було передано йому в найм (оренду).
Правила користування житлом – це розділ, у якому слід визначити певні аспекти, включаючи право на проживання з орендарем інших осіб, можливість проведення ремонтних робіт, проживання в квартирі разом із тваринами та дозвіл курити в помешканні.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі №182/8114/15-ц під час вирішення спору про право користуватися житловим приміщенням особами, які вселилися до наймача, суд має з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку під час їх вселення та наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача, порядок користування житловим приміщенням та інші обставини, зокрема щодо того, чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, як довго вони там проживали.
Тобто з аналізу постанови випливає, що правила (порядок) користування житловим приміщенням є важливим розділом договору оренди під час виникнення спірної ситуації щодо права користування житлом для врегулювання спору про право користування приміщенням.
Відповідальність сторін – розділ, що є значущим механізмом, який захищає кожну із них від можливих порушень чи недотримань своїх зобов`язань іншою стороною. Тому необхідно визначити, хто несе відповідальність за ремонт та обслуговування квартири, включаючи короткочасні ремонти, заміну побутової техніки тощо.
Наймач відповідає за погіршення стану речей, що сталося з його вини, і зобов`язується це усунути. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати від наймача відшкодування завданих йому збитків. Необхідно мати на увазі, що наймач не відповідає за погіршення стану речі, яке сталося внаслідок її нормального зношення або упущень наймодавця (ст. 779 ЦК України).
Умови розірвання договору оренди нерухомості: в цьому розділу встановлюються підстави, з яких будь-яка зі сторін має право на розірвання договору. Це часто включає порушення будь-якою зі сторін своїх зобов`язань, визначених угодою оренди, або попереднє повідомлення іншої сторони про таке передчасне припинення за умови відсутності порушень умов угоди.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 5 березня 2020 року в справі №461/970/18 договір найму (оренди) житла підлягає розірванню, якщо житло необхідне наймодавцю для особистого проживання та він дотримався всіх необхідних передумов для його розірвання, передбачених ст. 168 Житлового кодексу України.
Реквізити та підписи сторін: у цьому розділі важливо зазначити всі реквізити орендаря та орендодавця, що охоплюють ПІП, паспортні дані, адресу реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності).
Договірне зобов?язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, отже днем укладення договору вважається день набрання чинності рішення суду, що узгоджується із висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від вересня 2021 року у справі №?906/1205/20.
Із датою укладення договору пов`язується строк його дії визначений у пункті 8.5 проєкту договору та подальша можливість його продовження.
За наведеного суд доходить до висновку, що договір найму житлових приміщень в гуртожитку, відповідає вимогам законодавства.
Щодо доводів, викладених представником відповідача у відзиві на позов, суд вважає, що вони є безпідставними, оскільки позивачка уточнила позовні вимоги у яких виклала вимоги пунктів 3.1, 5.1 та 5.2 у іншій редакції, а п.3.5 виключений із остаточно редакції проєкту договору.
Зокрема, позивачка встановила на підставі поданих головою будинкового комітету доказів порядок оплати комунальних послуг. Також ОСОБА_1 виключила вимоги щодо застосування до орендної плати індексу інфляції, участі наймача у благоустрої й озелененні прилеглої до будинку території, капітального ремонту житла та покладення на наймача ризику випадкової загибелі (пошкодження) майна.
Тому доводи відзиву на позов у якому заперечувалися окремі умови проєкту договору були фактично самостійно усунуті позивачкою в уточненій позовній заяві.
Щодо доводів про неможливість ОСОБА_2 вносити плату за користування жилою площею у гуртожитку, суд вважає, що обставини отримання нею пенсії, яка не покриває розмір плати, не є безумовними обставинами для відмови у позові, адже Цивільний кодекс України зобов`язує наймача вносити плату вчасно та відповідно до умов Договору. Орендна плата може бути змінена лише за спільною домовленістю. Також відповідно до ч.4 ст. 762 ЦК України, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Однак таких обставин у справі суд не встановив.
Також позивачка пропонувала укласти у справі мирову угоду та добровільно виселитися, однак відповідачка не скористалася таким правом.
ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 пропозицію укласти договір найму житлових приміщень у гуртожитку разом із проєктом договору, яку відповідачка отримала, однак залишила без реагування. 
Також суд надавав представнику відповідачки заяву про уточнення позовних вимог із змістом проєкту договору. Натомість під час судового розгляду відповідачка та її представник не вказали застережень щодо істотних умов договору, суперечностей нового проєкту договору вимогам законодавства України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо укладення договору (пункт 6.2.2 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/15590/17).
У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 910/6139/20, визначено, що вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України. За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.
Суд встановив, що у справі, що розглядається, виник переддоговірний спір, відтак, суд вправі задовольнити позов про визнання укладеним договору найму житлового приміщення в гуртожитку у запропонованій позивачем редакції, а отже позивачкою обрано правильний спосіб захисту.
Пропозиція позивачки укласти договір найму житлового приміщення у гуртожитку та обов`язок його укладення із наймодавцем з боку відповідачки відповідає вимогам Положення про гуртожитки та Закону про забезпечення прав мешканців гуртожитків.
Суд зауважує і на тому, що цій справі ОСОБА_1 захищає свої права власника на мирне володіння майном, що порушені внаслідок безоплатного користування ОСОБА_2 блоком № НОМЕР_1 у гуртожитку, що належить позивачці.
До спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі Конвенція, Перший протокол), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.
Розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Як було встановлено вище, право власності ОСОБА_1 на жилий блок № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , обтяжене проживанням у ній відповідачки ОСОБА_2 на підставі ордеру виданого колишнім роботодавцем. Однак гарантоване позивачці Положенням про гуртожитки, Законом про забезпечення прав мешканців гуртожитків та ЦК України право на отримання від відповідачки плати за користування жилою площею порушується відповідачкою.
На переконання суду, з огляду на характер спірних правовідносин та встановлені обставини, відмова у задоволенні позовних вимог буде невідповідним заходом втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
Висновки суду.
Таким чином суд перевірив, що запропонований позивачкою проєкт договору найму житлових приміщень у гуртожитку (в уточненій позовній заяві, останній редакції) відповідає вимогам Положення про гуртожитки, Закону про забезпечення прав мешканців гуртожитків та ЦК України стосовно істотних умов такого договору. Суд встановив, що відповідачка має обов`язок, обумовлений законом, перед власником майна на укладення такого договору. Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Розподіл судових витрат у справі.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України)
Позивачка звільнена від сплати судового збору у справі, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки долучила копію Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 834002 про присвоєння їй другої групи інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, безтерміново.
Також відповідачка надала докази того, що вона звільнена від сплати судового збору у справі, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки долучила копію Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 346767 про присвоєння їй другої групи інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, безтерміново.
Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судові витрати у розмірі 1 211, 20 грн компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 815, 816, 819, 825, 638, 640, 642, 14, 627, 649, 810, 811-813 ЦК України, п. 7, 11, 15 «Положення про гуртожитки», пунктом 14 частини першої статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України суд, 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Будинковий комітет №2, про визнання укладеним Договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції – задовольнити.
Визнати укладеним «Договір найму житлових приміщень в гуртожитку» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у запропонованій позивачкою редакції, а саме:
Договір
Найму житлових приміщень в гуртожитку
м. Чернівці датою укладення договору 
є дата набрання чинності рішення суду 
Власник житлового приміщення в гуртожитку ОСОБА_1 , яка надалі іменується «Наймодавець», з однієї сторони та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), яка надалі іменується «Наймач» з другої сторони, уклали цей Договір про наступне.
1.Загальні положення
В порядку та на умовах, викладених цим Договором та «Положенням про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 », Наймодавець передає в строкове платне користування, а Наймач приймає у строкове платне користування блок № 308 загальною площею 36,2 к.м., який складається з двох кімнат та допоміжних побутових приміщень, розташованих на третьому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно поверхового плану на будівлю літ. А жилий блок складається з: двох кімнат площею 18,30 кв.м.; 11,80 кв.м. та побутових приміщень площею 3,40 кв.м., 1,70 кв.м., 1,00 кв.м., розташованому на третьому поверсі гуртожитку.
Стан жилого блоку, що передається в найм, на момент передання в найм: придатний для проживання; недоліки – відсутні.
2. Мета найму
2.1. Жилий блок, що наймається, надається Наймачу для проживання.
Наймач вселився в зазначений блок на підставі ордеру № 153 від 17.01.1990, виданого ВАТ «Чернівецький цукровий завод».
Наймач свідчить, що між ним та ВАТ «Чернівецький цукровий завод» договір, передбачений ст.130 ЖК України, - не укладався.
3. Плата за користування жилою площею в гуртожитку та за комунальні послуги
3.1. Згідно ст.ст. 810, 820 Цивільного кодексу України договір найму житла є оплатним.
Наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити плату Наймодавцю за користування житлом, а також самостійно та своєчасно сплачувати за комунальні послуги.
Відповідно до Рішення Садгірської районної ради м. Чернівці від 29.07.2004 року №?97 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 створено орган самоорганізації населення - Будинковий комітет № 2.
З 2004 року договори з постачальниками комунальних послуг, які надаються мешканцям гуртожитку, укладає Будинковий комітет №? 2.
Розрахунки за надані та отримані послуги здійснюються наступним чином:
Облік наданих комунальних послуг (світло, вода, газ) здійснюється загальнобудинковими та особистими лічильниками, встановленими мешканцями гуртожитку за свій рахунок в кожному жилому приміщенні.
Показники знімають інспектори підприємств, які надають комунальні послуги.
За показниками особистих лічильників – мешканці здійснюють оплату.
Договори про користування тепловою енергією укладені особисто кожною сім`єю з МКП «Чернівцітеплокомуненерго».
Плата за вивіз сміття здійснюється з розрахунку відповідно до договору про надання послуг з управління побутовими відходами, розраховується Будинковим комітетом № 2 відповідно до кількості проживаючих осіб (лист за підписом голови Будинкового комітету №? 2 «про порядок проведення розрахунків з постачальниками послуг» від 28.08.2025 року є невід`ємною частиною Договору).
Плата за користування житлом встановлюється в розмірі еквівалентному 3,6 (три цілих шість десятих) долара США за один квадратний метр.
Плата за найм житла вноситься Наймачем у грошовій формі у гривнях, за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим для долара США на дату укладення цього договору. Розмір орендної плати становить 7 000 (сім тисяч) гривень щомісячно.
Розрахунок зроблено відповідно до «Звіту про незалежну оцінку вартості 1 кв.м. виділеного в натурі нерухомого майна при здачі в оренду» - при офіційному курсі долара США до гривні – 43,17 грн за 1 долар США.
При зміні курсу долара США, в односторонньому порядку, Наймодавець змінює розмір плати шляхом направлення рахунку Наймачу.
Плата за найм житла вноситься Наймачем на особистий картковий рахунок Наймодавця НОМЕР_4 в Райффайзен Банк Аваль щомісячно до 20 числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.
У разі невнесення плати за найм житла у строки, визначені договором, сплачується пеня в розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення.
3.2. Плата за користування, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується відповідно до чинного законодавства України.
3.3. На вимогу однієї із сторін договору найму може проводитись звірка нарахування плати за користування. Зайво перерахована сума зараховується в рахунок наступних платежів за користування житлом.
4. Права та обов`язки Наймодавця
4.1. Наймодавець зобов`язаний:
- забезпечити безперешкодне користування Наймачем жилим блоком та допоміжними приміщеннями, на умовах цього Договору;
- не вчиняти дій, які б перешкоджали Наймачу користуватися найманим майном на умовах цього Договору.
4.2.Наймодавець має право:
- контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання жилого блоку, переданого в найм за цим Договором;
- виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання;
- здійснювати контроль за станом жилого блоку шляхом візуального обстеження, але з обов`язковим попередженням Наймача про таке обстеження;
- достроково припинити (розірвати) Договір в односторонньому порядку у випадку порушення Наймачем умов Договору;
- забезпечувати виконання «Положення про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) у гуртожитку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , затвердженого власником гуртожитку;
- інформувати осіб, які проживають в гуртожитку про прийняття рішень, які стосуються їх проживання та організації побуту в гуртожитку.
4.3.Кімнати (блоки) в гуртожитку не підлягають обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом, а також заселенню тимчасовими мешканцями.
5. Обов`язки Наймача
5.1.Наймач зобов`язаний:
- використовувати надану жилу площу до її призначення;
- забезпечувати схоронність житла;
- зберігати чистоту та порядок у жилих приміщеннях, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування;
- суворо додержувати правил пожежної безпеки при користуванні електричними, газовими та іншими приладами й обладнанням;
- своєчасно вносити плату за користування житлом і оплачувати комунальні послуги відповідно до п. 3.1 цього Договору;
- не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб.
5.2.Особи, які вибувають з гуртожитку, а також особи, з якими припинено договір найму, зобов`язані передати (повернути) житло власнику (або його представнику) протягом 30 (тридцяти) днів у стані, придатному для його використання за цільовим призначенням, та у будь-якому разі у стані, не гіршому, ніж воно було отримано в користування.
При несвоєчасному поверненні переданого в користування житла або його псуванні, Наймач відшкодовує Наймодавцю усі заподіяні збитки.
Наймачу забороняється:
- проводити самовільно переобладнання й перепланування житлового блоку;
- захаращувати предметами домашнього вжитку пожежні проходи, коридори, сходові клітинні запасні виходи;
- зберігати в житловому блоці, на сходових клітинах горючі рідини, вибухонебезпечні матеріали та речовини, що забруднюють повітря;
- самовільно переселятися з одного житлового блоку в інший;
- утримувати тварин.
Переселення у разі необхідності громадян з одного житлового блоку гуртожитку в інший провадиться за рішенням власника.
Наймач самостійно укомплектовує наданий у найм житловий блок у гуртожитку меблями та предметами домашнього вжитку.
На час проведення капітального ремонту кімнат (квартир) гуртожитку наймачу не надається інше житло.
Поточний ремонт житла, наданого у найм (побілка, фарбування, обклеювання шпалерами стін, вставлення шибок, реставрація підлог, ремонт електропроводки тощо) здійснюється за власний рахунок Наймача без погодження з Наймодавцем.
Витрати, які Наймач поніс на проведення капітального та/або поточного ремонту житла, Наймодавцем не відшкодовується.
Наймач має право:
- користуватися приміщеннями загального користування, обладнання інвентарем гуртожитку та житлово-комунальними послугами;
- Наймачі, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відокремленому користуванні, мають право вселити своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім`ї у ці приміщення допускається лише з дозволу Наймодавця.
Переселення, в разі необхідності, громадян з одного житлового приміщення в інше в межах гуртожитку, проводиться за рішенням власника.
Наймач має право у будь-який час відмовитися від договору найму письмово попередивши про це Наймодавця за три місяці.
Якщо наймач звільнив приміщення без попередження, Наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо Наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.
Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Наймодавця у разі:
1) невнесення Наймачем плати за найм житла за шість місяців;
2) руйнування або псування житла Наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.
Договір найму кімнати (квартири) може бути розірваний на вимогу Наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого Наймодавця та членів його сім`ї.
Наймодавець повинен попередити Наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.
Якщо Наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, Наймодавець попереджає Наймача про необхідність усунення цих порушень.
Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права чи інтересів сусідів, Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.
6. Виселення з гуртожитку
У разі припинення (дострокового розірвання з ініціативи Наймача/Наймодавця) договору найму житла Наймач та члени його родини, які проживали у помешканні (без урахування їх віку та соціального статуту), підлягають виселенню без надання їм іншого житла.
Особи, з якими не укладено договір найму житла, підлягають виселенню в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Наймачі, які мають заборгованість за комунальні послуги перед обслуговуючими підприємствами, не мають права на продовження договору найму та підлягають виселення без надання їх іншого житла.
Громадяни, які самостійно, без достатніх правових підстав зайняли жилу площу в гуртожитку і притримують її, виселяються з неї в порядку, передбаченому чинним законодавством без надання їм іншого житла, з відшкодуванням власнику усіх заподіяних збитків.
Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку також в інших випадках передбачених діючим законодавством України.
7.Відповідальність мешканців гуртожитку
7.1. Особи, винні у порушенні правил користування гуртожитком, несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
За невиконання умову Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.
7.2. Наймодавець не несе відповідальності за збереження майна Наймача та не забезпечує збереження майна Наймача у разі його виселення /вибуття із гуртожитку.
7.3. У разі заподіяння збитків майну Наймодавця, житловим приміщенням, місця загального користування, інвентарю, обладнанню, іншому майну, Наймач зобов`язаний відшкодувати їх у повному обсязі згідно з законодавством України.
7.4. У разі порушення умов Договору Наймачу може виноситися письмове попередження. У разі повторного порушення умов Договору протягом 6 місяців з дати винесення попередження Наймач може бути виселений з гуртожитку як такий, що не виконує умов Договору.
8.Заключні положення. Строк дії договору
8.1. Усі спірні питання, що пов`язанні з цим Договором, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку.
8.2. Наймодавець залишає за собою право в односторонньому порядку вносити зміни до цього Договору.
8.3.Всі зміни до Договору, в тому числі зміна вартості орендної плати, набувають чинності через 10 календарних днів з моменту повідомлення про них (в тому числі направлення рахунків на оплату).
8.4. Наймач вважається повідомленим про зміни за умови направлення йому рекомендованої кореспонденції, підтвердженою поштовою квитанцією.
8.5. Строк дії Договору – три роки з моменту його укладання.
Після закінчення дії Договору, при відсутності заяв однієї із сторін про відмову від подальшої дії договору, він вважається укладеним на наступні три роки.
9.Інші умови
Даний Договір укладено в 2-х примірниках, по одному для кожної сторони.
У випадках, не передбачених даним Договором, сторони керуються діючим законодавством України.
НАЙМОДАВЕЦЬ      НАЙМАЧ
ОСОБА_1     ОСОБА_2 

АДРЕСА_10 ;
Паспорт серії НОМЕР_5 , виданий РНОКПП: НОМЕР_3 
09.04.1998 року Шевченківським РВ 
УМВС України в Запорізькій області 
ІНН 1987905020 

____________/ ОСОБА_1 / __________/ ОСОБА_2 /
«__»__________року «__»__________року
Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_11 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 .

Головуючий суддя 	С. А. Асташев