ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/37860/21 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бужак Н.П.
Суддів: Беспалова О.О., Файдюка В.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року, суддя Боженко Н.В., у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку,-

У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Східного офісу Держаудитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати висновок Східного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі №UА-2020-12-18-008585-с від 13 грудня 2021 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
У зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу було направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Східний офіс Держаудитслужби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2020 року АТ «Укргазвидобування» затверджено тендерну документацію щодо умов проведення конкурентної процедури закупівлі товару: 20Т-179_09210000-4 Мастильні засоби (Олива турбінна).
Відповідна закупівля оприлюднена за веб-посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-18-008585-c.
02 квітня 2021 року оголошено переможця - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГОРКОММ", з яким 20.04.2021 року укладено відповідний договір.
13 грудня 2021 року відповідачем складено висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-12-18-008585-c (далі Висновок). Під час моніторингу проаналізовано: річний план закупівель позивача на 2020 рік, оголошення про проведення відкритих торгів, тендерну документацію, реєстр отриманих тендерних пропозицій, тендерні пропозиції учасників: Товариств з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОМЕРЕЖА", "СПЕЦСЕРВІС УКРАЇНА", "ІОЙЛ", "ВЕЙЗАРД", "ГОРКОММ", "ЛЮКС,КРАЇНА", "НИКО ТРЕЙДИНГ", протокол розгляду тендерних пропозицій, протокол розкриття тендерних пропозицій від 23.03.2021, протокол про проводження строку розгляду тендерної пропозиції від 25.03.2021 №544, протокол про визначення учасника переможцем від 02.04.2021 №20Т-179, повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, договір поставки від 20.04.2021 №179 на суму 15 323 399,86 грн з ПДВ, пояснення та документи Замовника надані через електрону систему закупівель на запит Управління. Проведеним моніторингом щодо інформації наведеної в оголошені про проведення відкритих торгів з публікацією англійської мови встановлено невідповідність вимог Закону, а саме: опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів не містить інформацію щодо умов надання забезпечення тендерних пропозицій, чим порушено пункт 9 частини 2 статті 21 Закону. Тендерна документація Замовника не відповідає вимогам Закону, а саме: в п.8 розділу ІІІ "Інструкція з підготовки тендерних пропозицій", згідно умов тендерної документації зазначена вимога, де учасник в тендерній пропозиції зазначають інформацію щодо кожного суб`єкта господарювання, якого учасник планує залучити до виконання робіт чи надання послуг як субпідрядника/співвиконавця на підтвердження кваліфікаційних критеріїв, чим порушено вимоги частини третьої статті 16 Закону.
Згідно висновку встановлено порушення п. 9 ч. 2 ст. 21 та ч. 3 ст. 16 Закону №922-VIII та зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема шляхом недопущення їх у подальшому та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладеного у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявленого порушення.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Відповідно до ст. 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 5 Закону №2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.
Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 року №922-VII (далі Закон №922-VII) уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №922-VIII моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).
Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Моніторинг процедури закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини четвертої статті 22 цього Закону.
Моніторинг процедур закупівель здійснюється також щодо процедур закупівель, особливості яких передбачені у законах, що визначені у частинах восьмій та дев`ятій статті 3 цього Закону.
Відповідно до частин 4-7 ст. 8 Закону №922-VIII строк здійснення моніторингу процедури закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з наступного робочого дня від дати оприлюднення повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі в електронній системі закупівель.
Протягом строку проведення моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю, відповідальна за проведення моніторингу процедури закупівель, має право через електронну систему закупівель запитувати у замовника пояснення (інформацію, документи) щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі. Усі такі запити про надання пояснень автоматично оприлюднюються електронною системою закупівель. Замовник протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення запиту про надання пояснень щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі, повинен надати відповідні пояснення (інформацію, документи) через електронну систему закупівель.
Замовник у межах строку здійснення моніторингу процедури закупівлі має право з власної ініціативи надавати пояснення щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі.
За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.
У висновку обов`язково зазначаються:
1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо якого здійснювався моніторинг процедури закупівлі;
2) назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися щодо кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності) та його очікувана вартість;
3) унікальний номер оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі;
4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі;
5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.
У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю.
Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.
Якщо під час моніторингу, за результатами якого виявлено ознаки порушення законодавства у сфері публічних закупівель, було відмінено тендер чи визнано його таким, що не відбувся, орган державного фінансового контролю зазначає опис порушення без зобов`язання щодо усунення такого порушення.
Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі виявлено ознаки порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції органу державного фінансового контролю, про це письмово повідомляються відповідні державні органи.
Згідно з ч. 8 ст. 12 Закону №922-VIII подання інформації під час проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі здійснюється в електронному вигляді через електронну систему закупівель. Замовникам забороняється вимагати від учасників подання у паперовому вигляді інформації, поданої ними під час проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 22 Закону №922-VIII тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.
Так, форму висновку про результати моніторингу закупівель та порядок його заповнення затверджено наказом Міністерства фінансів України від 08.09.2020 року №552 (далі - Порядок №552).
Відповідно до розділу ІІІ Порядку №552 у пункті 1 зазначаються:
1) дата закінчення моніторингу процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі»;
2) питання, що стало предметом аналізу дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель, перелік проаналізованих документів та інформації, інші дії органу державного фінансового контролю, яких було вжито відповідно до законодавства для забезпечення проведення моніторингу процедури закупівлі;
3) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого(их) за результатами моніторингу процедури закупівлі, із зазначенням:
структурної одиниці нормативно-правового акта, норми якої порушено, його виду, найменування суб`єкта нормотворення, дати прийняття та його реєстраційного індексу (крім законів), заголовка, а в разі відсилання до зареєстрованого нормативно-правового акта - також дати і номера його державної реєстрації в Міністерстві юстиції України. Під час зазначення структурної одиниці закону зазначається лише її заголовок (крім законів про внесення змін);
найменування та реквізитів документів, на підставі яких зроблено висновок про наявність порушення (у разі потреби також деталізуються суть та обставини допущення порушення).
У пункті 2 заповнюється висновок про наявність чи відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель за кожним із питань, що аналізувалися.
У разі виявлення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель пункт 3 має містити посилання на структурну одиницю компетенційного нормативно-правового акта, на підставі якого орган державного фінансового контролю зобов`язує замовника усунути у встановленому законодавством порядку такі порушення, а також зобов`язання щодо їх усунення.
Щодо порушення п. 9 ч. 2 ст. 21 Закону №922-VII, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до зазначеної норми закону, оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити наступну інформацію розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).
Порушення даної норми права відповідач вбачав в наступному: «проведеним моніторингом щодо інформації наведеної в оголошенні про проведення відкритих торгів з публікацією англійської мови встановлено невідповідність вимог Закону, а саме: опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів не містить інформацію щодо умов надання забезпечення тендерних пропозицій, чим порушено пункт 9 частини другої статті 21 Закону.
Між тим, позивач зазначив, що відповідне поле не можна було заповнити, такий функціонал запрацював вже після оголошення тендерної пропозиції та, що відповідні відомості були вказані у тендерній документації в цілому.
Так, у розділі ІІІ тендерної документації наявний підрозділ 2: «Забезпечення тендерної пропозиції», в якому вказано, що Розмір тендерного забезпечення та вид тендерного забезпечення визначено в п. 7, 8 розділу І цієї тендерної документації.
Строк дії банківської гарантії або стендбай акредитиву має бути не меншою строку дії тендерної пропозицій Учасника (120 календарних днів) +35 календарних днів=155 днів) із дати кінцевого строку подання тендерних пропозицій/пропозицій.
Інші умови надання забезпечення тендерної пропозиції наведені в додатку №9 цієї тендерної документації.
При цьому в додатку №9 до тендерної документації відповідні відомості дійсно вказані.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, на веб-сторінці публічної закупівлі (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-18-008585-c) у розділі «Інформація про предмет закупівлі» вказано: «Умови надання забезпечення тендерних пропозицій: відповідно до документації».
У своїх доводах відповідач посилається на ту обставину, що саме в оголошення про проведення відкритих торгів у розділі «вид та умови надання забезпечення пропозицій учасників вказано «відсутні». Це твердження відповідає дійсності.
Окрім того, відповідач зазначав, що докази позивача на підтвердження відсутності необхідного поля для заповнення є неналежними, а законодавча вимога існувала. При цьому позивач не вжив заходів щодо звернення до ДП «Прозорро», яке визначене адміністратором електронної системи закупівель.
Порядок розміщення інформації про публічні закупівлі затверджено Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11.06.2020 року №1082 (далі Порядок №1082).
Згідно п. 3 Порядку №1082 розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником/ЦЗО/учасником/постачальником/органом оскарження/органами державного фінансового контролю шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель, та завантаження відповідних документів через автоматизоване робоче місце замовника/ЦЗО/учасника/постачальника/органу оскарження/органів державного фінансового контролю.
У разі якщо інформація, розміщена в електронній системі закупівель шляхом завантаження документів, містить відомості, що відрізняються від тих, які розміщені шляхом заповнення електронних полів, автентичною вважається інформація, розміщена шляхом заповнення електронних полів.
Сторони висловили суперечливі доводи щодо технічної можливості заповнити поля з інформацією щодо умов надання забезпечення тендерних пропозицій.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.
Із пояснень позивача убачається, що на інформаційному веб-парталі системи закупівель «Прозорро» (https://infobox.prozorro.org/) наявне оголошення від 31.03.2021 року (https://infobox.prozorro.org/articles/nova-realizaciya-zabezpechennya-propoziciji-ta-vikonannya-dogovoru-v-prozorro), за змістом якого під час проведення Відкритих торгів, спрощеної/допорогової закупівлі, відкритих торгах з публікацією англійською мовою буде можливість додати Забезпечення тендерних пропозицій.
Обравши Забезпечення тендерних пропозицій потрібно буде зазначити таку інформацію, зокрема, повний опис умов та розміру надання забезпечення - це поле є обов`язковим для заповнення, саме це поле буде виводитись в друковану форму оголошення.
Разом з тим, відповідач заперечував, що позивач на підтвердження технічної неможливості заповнити поле щодо умов надання забезпечення тендерних пропозицій надав неналежний доказ лист суб`єкта господарювання, а не ДП «Прозорро», проте у відповіді на відзив відповідач змістовних заперечень не надав.
Водночас відповідач не заперечував факт неможливості заповнити поле з відповідною інформацією, натомість зазначав, що ця інформація мала бути вказана, а до ДП «Прозорро» позивач із запитами не звертався.
Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідного функціоналу на момент подання тендерної документації не існувало, в зв`язку з чим позивачем не допущено порушення законодавства.
Більш того, сторони зазначили, що в оголошенні про публічну закупівлю вказано про відсутність умов щодо забезпечення тендерних пропозицій, в той час як на веб-сторінці тендерної закупівлі вказано, що такі умови визначені згідно тендерної документації, а в тендерній документації дійсно визначено такі умови. Обидва твердження є дійсними.
Суд вірно зазначив, що поза розумним сумнівом є виконання позивачем мети, на досягнення якої спрямовано відповідне нормативно-правове регулювання. Так, позивач передбачив відповідні умови та явним і очевидним способом вказав на них усім учасникам спірних правовідносин прямо зазначив про це на веб-сторінці публічної закупівлі, тоді як аргумент відповідача в даному випадку має надміру формальний характер.
Поняття пуризм прийнято розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом. Це надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2024 року у справі №160/9951/21.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не міг діяти у спосіб, який відповідач вказував за належний варіант поведінки, натомість діяв у найбільш належний за таких обставин спосіб, забезпечивши цим відповідний публічний інтерес. Отже, в діях позивача в цій частині порушення вимог законодавства відсутні.
Що стосується порушення ч. 3 ст. 16 Закону №922-VIII, колегія суддів зважає на такі обставини.
Так, ч.3 ст 16 вищезазначеного закону передбачає, що у разі встановлення кваліфікаційного критерію фінансової спроможності замовник не має права вимагати надання підтвердження обсягу річного доходу (виручки) у розмірі більшому, ніж очікувана вартість предмета закупівлі (пропорційно очікуваній вартості частини предмета закупівлі (лота) в разі поділу предмета закупівель на частини).
Якщо для закупівлі робіт або послуг замовник встановлює кваліфікаційний критерій такий як наявність обладнання, матеріально-технічної бази та технологій та/або наявність працівників, які мають необхідні знання та досвід, учасник може для підтвердження своєї відповідності такому критерію залучити спроможності інших суб`єктів господарювання як субпідрядників/співвиконавців.
Як убачається з висновку, порушення даної норми права відповідач вбачає в наступному: в п.8 розділу ІІІ «Інструкція з підготовки тендерних пропозицій» згідно умов тендерної документації зазначена вимога, де учасники в тендерній пропозиції зазначають інформацію щодо кожного суб`єкта господарювання, якого учасник планує залучити до виконання робіт чи надання послуг як субпідрядника/співвиконавця на підтвердження кваліфікаційних критеріїв.
Так, у відповідному пункті тендерної документації вказано: у разі закупівлі робіт або послуг згідно умов цієї тендерної документації учасники в тендерній пропозиції зазначають інформацію (повне найменування, місцезнаходження та код ЄДРПОУ) щодо кожного суб`єкта господарювання, якого учасник планує залучати до виконання робіт чи надання послуг як субпідрядника/співвиконавця в обсязі не менше 20 відсотків від вартості договору про закупівлю та надають документи визначенні саме для подання кожним суб`єктом господарювання, якого учасник планує залучати до виконання робіт чи надання послуг як субпідрядника/співвиконавця в обсязі не менше 20 відсотків від вартості договору про закупівлю, відповідно до переліку документів в додатку №1-2 до цієї тендерної документації.
Пункт 8 розділу ІІІ тендерної пропозиції має назву «Інформація про субпідрядника (у випадку закупівлі робіт або послуг)».
Між тим, позивач зазначав, що він закуповував товар, а не послуги, в зв`язку з чим ця частина тендерної документації не застосовується.
Водночас, відповідач в свою чергу наполягав, що позивач свідомо вказав цю вимогу, що суд першої іенстанції вірно не прийняв до уваги, оскільки це зауваження відповідача явно не узгоджується з вимогами до його діяльності згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, сторони не оспорювали, що позивач закуповував товар. Також відсутній спір про те, що норма права абз. 2 ч. 3 ст. 16 Закону №922-VIII (за змістом відповідач посилався саме на абзац другий цієї норми) стосується «закупівлі робіт або послуг». Позивач з невідомих причин вказав у своїй тендерній пропозицій у пункті «Інформація про субпідрядника (у випадку закупівлі робіт або послуг)» певну інформацію, хоча назва пункту вказує на те, що потреби його заповнювати не існувало.
Разом з тим, позивач передбачив правило поведінки на випадок виконання умови «У разі закупівлі робіт або послуг згідно умов цієї тендерної документації».
Оскільки і абз. 2 ч. 3 ст. 16 Закону №922-VIII, і спірне положення п.8 розділу ІІІ тендерної документації стосуються закупівлі послуг, а позивач закуповував товар, наявна ситуація має характер зазначення зайвої інформації.
Проте, така обставина, як вірно зазначив суд, не свідчить про порушення норми, яка регулює порядок дій на випадок закупівлі послуг. Адже виклад відповідної частини тендерної документації також вказує на те, що він стосується закупівлі послуг. Тобто, позивач фактично використав шаблон без належної адаптації, однак такі дії не являють собою порушення, оскільки відсутня неузгодженість: позивач не передбачив кваліфікаційного критерію для своєї закупівлі, адже слова «У разі закупівлі робіт або послуг згідно умов цієї тендерної документації» явно унеможливлюють будь-яке інше розуміння відповідного пункту тендерної документації, як очевидної технічної помилки.
Тобто, не йдеться про те, що позивач встановив кваліфікаційний критерій там, де не мав встановлювати його. Адже в наявній ситуації не має сумнівів у тому, що позивачем саме використано нерелевантний шаблон, а не помилково передбачено відповідний критерій для закупівлі.
Отже дане зауваження відповідача також є надмірним формалізмом, оскільки правило поведінки в тендерній документації стосувалось закупівлі послуг (прямо вказано в умові застосування цього правила), а тому з огляду на загальний зміст тендерної документації (закупівля товару) таке правило не можливо тлумачити як виставлену умову, натомість його природа є технічною помилкою.
Щодо інших доводів позовної заяви, то колегія суддів звертаєвагу, що констатація факту порушення особою законодавства очевидно впливає на її права та законні інтереси. Окрім цього, відповідач поклав на позивача позитивні зобов`язання, що є втручанням в індивідуальну свободу, а тому також впливає на права і свободи позивача, хоча й здійснено відповідачем в межах наявних у нього повноважень. Однак саме в аспекті права особи на судовий захист в результаті реалізації відповідних повноважень відповідачем суд констатує, що позивач мав право на цей позов та обґрунтовано звернувся з ним до суду.
Водночас, суд вірно не визнав неналежною форму зобов`язання, накладеного на позивача згідно Висновку як таку, також таке зобов`язання є пропорційним відповідним діянням (у разі, якби дійсно було підтверджено відповідні порушення) та ідповідно, судом не прийнято доводи позивача щодо форми Висновку, однак це не впливає на вирішення даного спору, оскільки Висновок не міг покладати на позивача будь-яких зобов`язань, оскільки походив від стверджуваного порушення позивачем вимог законодавства про публічні закупівлі, що судом спростовано в ході судового розгляду.
Колегія суддів враховує викладену Верховним Судом правову позицію у постанові від 28 січня 2021 у справі № 160/12925/19, зокрема, що норми Закону №922-VІІІ не передбачають процедури усунення виявлених порушень процедури закупівлі після визначення переможця процедури закупівлі та укладення з ним відповідного договору.
Отже, зобов`язавши позивача усунути виявлені порушення процедури закупівлі після визначення процеури закупівлі та укладення договору, діяв не у спосіб, визначений Законом України «Про публічні закупівлі».
Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Файдюк В.В.