Справа № 717/333/26
Номер провадження 3/717/186/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року      селище Кельменці
Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Кудиба З. І., розглянувши матеріали, що надійшли з Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, щодо ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИЛА:
12 лютого 2026 року о 07 год. 20 хв у селищі Кельменці по вулиці Привокзальній, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожними рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
В судові засідання, призначені на 15 та 30 квітня 2026 року, 12 та 27 травня 2026 року, ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник 26 травня 2026 року подав суду клопотання про проведення судового розгляду справи без його участі та участі ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку поєднується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами та утримуватися від дій, спрямованих на затягування судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain, від 07 липня 1989 року, пункт 35), а також у рішенні у справі «Смірнова проти України» (від 08 листопада 2005 року, пункти 66–69) наголосив, що обов`язок забезпечення оперативного здійснення правосуддя покладається насамперед на державу та судові органи, а розумність строків судового розгляду оцінюється з урахуванням складності справи та поведінки її учасників.
З урахуванням наведеного, а також відсутності об`єктивних перешкод для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що 12 лютого 2026 року о 07 год. 20 хв у селищі Кельменці по вулиці Привокзальній, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 .
Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідала обстановці.
У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння водієві було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Alcotest Drager 0610», а також запропоновано проїхати до Кельменецької багатопрофільної лікарні для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічного засобу відеозапису, а саме нагрудного персонального відеореєстратора працівника поліції.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія або бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Судом установлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 589266 від 12 лютого 2026 року, складеним уповноваженою службовою особою відповідно до вимог статті 256 КУпАП, який відповідно до статті 251 КУпАП є належним доказом та підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
-направленням на медичний огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження;
-відеозаписом, здійсненим працівником поліції з використанням технічних засобів відеофіксації, застосування яких передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», на якому зафіксовано подію, обставини зупинки транспортного засобу, виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а також його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Сукупність наведених доказів підтверджує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
З огляду на зазначене, працівник поліції, виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тоді як останній неодноразово відмовлявся від огляду.
Таким чином, встановивши, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу правоохоронців усупереч приписам п.2.5 ПДР він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, поліцейськими правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Захисником – адвокатом Ватаманюком Ю. М. 23 квітня 2026 року подано суду клопотання про закриття адміністративного провадження, обґрунтоване відсутністю доказів керування його підзахисним транспортним засобом, порушенням ведення відеозапису, відсутністю ознаків стану алкогольного сп`яніння на відеозаписах.
Водночас суду не надано жодних доказів спотворення чи зміни відеозаписів, долучених до матеріалів справи. Крім того, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував факт керування транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції за відсутності страхового полісу. Водночас ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що подане клопотання про закриття адміністративного провадження має бути відхилене.
Судом також враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.
Оцінюючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, суд ураховує поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема те, що, керуючи транспортним засобом та маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Така поведінка особи свідчить про свідоме невиконання законної вимоги працівників поліції, спрямованої на перевірку обставин керування транспортним засобом, та підтверджує наявність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
З урахуванням характеру правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, а також відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з неї стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі частини першої статті 130 КУпАП та керуючись статтями 33, 40-1, 221, 283–285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, суд 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесять п`ять) грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Суддя         Кудиба З. І.