П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34643/25	

Перша інстанція суддя Кузьменко Н.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме:
- визнання протиправним та скасування рішення № 4656 від 06 грудня 2024 року про утримання надміру виплачених сум пенсії;
- зобов`язання припинити утримання 20 відсотків щомісячно з пенсії;
- зобов`язання повернути вже незаконно утриману суму з пенсії, починаючи з січня місяця 2025 року, відновивши її розмір у повному обсязі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року позов залишено без руху.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року повернуто позовну заяву на підставі положень ч. 2 ст. 123 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин, оскільки судом не враховано предмету спору у даній справі, а також факту застосування позивачем заходів досудового вирішення спору.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій вона, зокрема просить скасувати рішення № 4656 від 06 грудня 2024 року про утримання надміру виплачених сум пенсії.
При цьому, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року позов залишено без руху, з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду.
В свою чергу, 17 листопада 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з додатками та клопотання уточнення про звільнення від сплати судового збору з додатками.
В обґрунтування заяви про поновлення пропущених строків звернення до суду позивач зазначає, що затримка у зверненні до суду з даним позовом обумовлена тим, що позивачем застосовувались заходи адміністративного оскарження спірного рішення пенсійного органу та надсилались звернення до Пенсійного фонду України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Проте, за наслідком з`ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській необхідно повернути позивачеві, оскільки викладені у ній обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними.
В свою чергу, колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Між тим, згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про утримання надміру виплачених сум пенсії № 4656 від 06 грудня 2024 року.
В оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що ОСОБА_1 одержує пенсію по інвалідності, розмірі 2725,00 грн щомісячно. Згідно інформацією пенсійного органу щодо обставин працевлаштування ОСОБА_1 , у період з 01 березня 2022 року по 15 жовтня 2024 року, останній надмірно виплачено 9840,13 грн, які підлягають добровільному відшкодуванню, або стягненню. 
В подальшому, починаючи з січня 2025 року, пенсійний орган почав утримувати з пенсії позивача щомісячно по 20 % від розміру нарахованої пенсії, з метою погашення відповідного боргу.
В свою чергу, ОСОБА_1 09 жовтня 2025 року звернулась до суду з даним адміністративним позовом, а тому судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем пропущено встановлений КАС України строк звернення до суду.
Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, якою повернуто позовну заяву за наслідком визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, право особи на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема обмеженим строком звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, що установлений чинним процесуальним законодавством.
В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що про можливе порушення своїх прав та інтересів за наслідком прийняття оскаржуваного рішення позивач був обізнаний ще у січні 2025 року, а саме за наслідком отримання оскаржуваного рішення та зменшення розміру пенсії, отриманої у відповідному місяці.
Проте, колегія суддів враховує, що щомісячне стягнення частини пенсійних виплат позивача може вважатися триваючим порушенням прав та інтересів позивача, оскільки воно тривало на дату звернення позивача до суду з даним позовом та не припинило свого існування на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що встановлений процесуальним законом строк звернення до адміністративного суду не повинен використовуватись як засіб легалізації триваючого порушення прав людини.
Вказані обставини не враховані судом першої інстанції під час постановлення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року.
З іншого боку, колегія суддів зазначає про надзвичайну важливість результатів розгляду даної справи для позивача, оскільки такі результати прямо можуть вплинути на рівень соціальної захищеності позивача.
При цьому, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із зібраних матеріалів у справі, позивач, починаючи з січня 2025 року не допустила бездіяльності щодо захисту своїх прав та систематично звертались зі скаргами на оскаржуване рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Остаточна відповідь на звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з роз`ясненням позивачу можливості звернення до суду для оскарження спірного рішення, складена 14 липня 2025 року.
Вказана обставина, на переконання колегії суддів, не є безумовною підставою для поновлення пропущених процесуальних строків.
Проте, враховуючи важливість предмету спору для позивача, хронологію звернення позивача до суду та досудового врегулювання спору, з метою уникнення надмірного формалізму при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин наявні підстави для поновлення позивачу встановлених строків звернення до суду.
При цьому, вказаних обставин помилково не враховано судом першої інстанції, а як наслідок помилково позбавлено позивача права на доступ до суду та повернуто без розгляду вимоги позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 121, 123, 308, 311, 320, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року, з направленням справи № 420/34643/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук