Справа № 606/862/26 

П о с т а н о в а
і м е н е м У к р а ї н и
10 червня 2026 року м. Теребовля
Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б. розглянувши матеріали, які надійшли зУправління у державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, 
за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії №003045 від 07.05.2026, ОСОБА_1 07.05.2026 близько 13 год.40 хв. в АДРЕСА_1 , здійснив господарську діяльність із перевезення 3 пасажирів на таксі автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , без державної реєстрації та без одержання ліцензії певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню згідно із п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі, вказуючи, що не здійснює підприємницької діяльності, не отримує прибутку.
Дослідивши долучені до справи матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з огляду на наступне.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст.280 КУпАП.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №003045 від 07.05.2026 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статей 251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Згідно із п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності:перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до п.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою КМУ від 02.12.2015 № 1001, господарська діяльність може провадитись частково за такими видами: 1) внутрішні перевезення пасажирів на таксі; 2) внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення; 3) внутрішні перевезення пасажирів автобусами; 4) внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями; 5) міжнародні перевезення пасажирів на таксі; 6) міжнародні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення; 7) міжнародні перевезення пасажирів автобусами; 8) міжнародні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями; 9) міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів).
Згідно із ст.9 Закону України "Про автомобільний транспорт" ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт:надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з міжнародних перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.
При цьому, до матеріалів справи не додано достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення особою інкримінованого правопорушення та його винуватість у вчиненому діянні.
З досліджених судом фотоілюстрацій не вбачається, що вказаним у протоколі транспортним засобом марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 керує ОСОБА_1 , а також не відображено, що в цьому автомобілі знаходяться пасажири, яких він перевозить. Крім того, старшим державним інспектором ВДН (к) у Тернопільській області Штангрет Діаною Олегівною не відібрано пояснення від пасажирів, яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення на таксі та отримував за це прибуток.
Натомість, сам лише факт перевезення ОСОБА_1 на автомобілі пасажирів не може свідчити про те, що він проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів, для факту існування якої мають бути доведені інші необхідні умови провадження господарської діяльності, визначені ст.42 ГК України, а саме: систематична діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Крім того, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення № 003045 від 07.05.2026 доказ «відео з камери №241797281», який долучено до матеріалів справи пошкоджений та не відкривається, а суд позбавлений можливості здобування доказів вини особи. Та будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 систематично здійснює перевезення пасажирів на таксі та отримує грошові кошти за перевезення пасажирів на таксі, відсутні.
Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.
Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами.
Зазначене є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю складу інкримінованого особі адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому йому діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.
Керуючись ч.1 ст.164, а також статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.
Суддя І.Б. Марціцка