Справа № 204/1042/26 
Провадження № 2/204/2161/26 р. 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Чечелівський районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з даною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , в порядку суброгації, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», у якості відшкодування завданої майнової шкоди кошти в розмірі в розмірі: 25 957 гривень 67 коп. В обґрунтування своєї позовної заяви вказано на те, що 06 червня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030337/4057/0000259. Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Toyota COROLLA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування та статті 92 Закону України «Про страхування» позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п.1.2.1 (Б) Договору страховим ризиком визнається, зокрема дорожньої транспортна пригода. Відповідно до Відповіді від НПУ з сайту Моторне (транспортне) страхове бюро України, ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ №3023186563561859, 04 липня 2023 року в м. Дніпро на мосту Центральний, е/о 37 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: легкового автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля «Toyota COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії ААД номер 513343. Відповідно Постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по справі №201/8750/23 від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 26 вересня 2023 року. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Toyota COROLLA» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. 05 липня 2023 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до Страховика ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою №11651288459 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №030337/4057/0000259. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Toyota COROLLA» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ПрАТ «СК «УНІКА» було замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного засобу у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна». Відповідно Звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна» №25576 від 23 липня 2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, акту огляду транспортного засобу від 07 липня 2023 року, ремонтної калькуляції системи AUDATEX №1165128845 від 23 липня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota COROLLA» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 181 305,28грн. Відповідно Рахунка Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Алмаз Мотор, Лтд» №А1002541 від 05 липня 2023 року вартість відновлювального ремонту «Toyota COROLLA» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 162 640,87 грн. Як вбачається зі страхового акту №11651288459 від 20 липня 2023 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 155 640,87грн., частково, шляхом безготівкового перерахування на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Алмаз Мотор, Лтд» в сумі 125 832,87 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №102237 від 24 липня 2023 року, та частково, шляхом утримання несплачених страхових платежів за Договором у сумі 29 808,00грн., що підтверджується Бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «УНІКА» №025285 від 24 липня 2023р року. Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником, згідно умов Договору страхування.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів позову вбачається, що для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля було проведено оцінку та складено відповідний звіт. Згідно з рахунком станції технічного обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю Алмаз Мотор № АМ002541 від 05.07.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 162 640,87 грн. З урахуванням умов договору страхування позивач застосував франшизу у розмірі 7 000,00 грн., у зв`язку з чим визначив теоретичну суму страхового відшкодування у розмірі 155 640,87 грн. Саме цю суму позивач безпідставно визначає як базовий розмір страхового відшкодування для розрахунку суми позову. Разом з тим, фактична виплата страхового відшкодування на відновлення транспортного засобу була здійснена лише частково. Зокрема, кошти в розмірі 125 832,87 грн. були перераховані безпосередньо на рахунок станції технічного обслуговування ТОВ Алмаз Мотор за виконання робіт з відновлювального ремонту автомобіля. Інша частина коштів у розмірі 29 808,00 грн. фактично не була виплачена потерпілій особі або станції технічного обслуговування для усунення пошкоджень майна. Як зазначено у матеріалах позову, ця сума була утримана страховиком і зарахована у рахунок несплачених страхових платежів за договором страхування. Тобто зазначені кошти у розмірі 29 808,00 грн. взагалі не були використані для відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, а фактично використані страховиком для внутрішнього погашення заборгованості за страховим договором свого клієнта. З матеріалів позову також вбачається, що страхова компанія винуватця дорожньо-транспортної пригоди — Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна — здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 129 683,20 грн. При цьому фактичні витрати позивача на ремонт автомобіля, які були перераховані на рахунок СТО, становили 125 832,87 грн. Отже, сума, отримана від страхової компанії винуватця ДТП, повністю покриває реальні витрати на відновлення транспортного засобу та навіть перевищує їх на 3 850,33 грн. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, збитками в розумінні закону є лише реальні витрати, які фактично були понесені для відновлення пошкодженого майна. Крім того, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування, до страховика, який здійснив страхову виплату, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, право вимоги страховика в порядку суброгації обмежується виключно фактичними витратами, які він поніс у зв`язку з ремонтом пошкодженого майна. Оскільки фактичні витрати на ремонт автомобіля становили 125 832,87 грн., а страхова компанія винуватця ДТП вже виплатила 129 683,20 грн., фактична шкода була повністю відшкодована з надлишком. Частина ж коштів у розмірі 29 808,00 грн. фактично не була витрачена позивачем на відшкодування шкоди, а була утримана ним як страхові платежі від свого клієнта, тому позивач не поніс реальних витрат у цій частині. Суброгаційна вимога не може ґрунтуватися на сумах, які фактично не були витрачені страховиком на відновлення пошкодженого майна. Позивач просить стягнути з відповідача 25 957,67 грн, визначаючи цю суму як різницю між теоретичною сумою страхового відшкодування 155 640,87 грн та сумою, отриманою від СК Універсальна 129 683,20 грн. Проте зазначені обставини свідчать про те, що позивач, зарахувавши частину коштів 29 808,00 грн. у рахунок несплачених страхових платежів за договором страхування, не лише не поніс відповідних витрат на ремонт, але й намагається отримати безпідставну майнову вигоду за рахунок відповідача. У разі відсутності такого зарахування страхувальник був би зобов`язаний самостійно сплатить відповідні страхові платежі для продовження дії договору. Натомість позивач використав частину суми, яка формально зазначається як страхове відшкодування, для покриття цих платежів. Таким чином, за рахунок коштів, які позивач одночасно включає до розрахунку шкоди та заявляє до стягнення з відповідача, страховик фактично забезпечив подальше існування власного страхового покриття та отримав додатковий прибуток. Така позиція позивача є помилковою та протиправною, оскільки фактичні витрати на ремонт автомобіля становили 125 832,87 грн, страхова компанія винуватця ДТП повністю перекрила їх, виплативши 129 683,20 грн, а сума 29 808,00 грн не має жодного відношення до усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не зазнав збитків у заявленому розмірі, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву відповідно до якої підтримав позовну заяву та просив розглянути справу без участі представника. 
В судовому засіданні відповідач просив відмовити у задоволенні позову. 
Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 06 червня 2023 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030337/4057/0000259, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб «Toyota COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
04 липня 2023 року в м. Дніпро на мосту Центральний, е/о 37 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року по справі №201/8750/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з рахунком станції технічного обслуговування ТОВ фірми «Алмаз Мотор, Лтд» №А1002541 від 05 липня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota COROLLA» становить 162 640,87 грн. З урахуванням умов договору страхування позивач застосував франшизу у розмірі 7 000,00 грн., у зв`язку з чим визначив суму страхового відшкодування у розмірі 155 640,87 грн.
ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового акту №11651288459 від 20 липня 2023 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 155 640,87 грн. лише частково, а саме: шляхом безготівкового перерахування коштів безпосередньо на рахунок ТОВ фірми «Алмаз Мотор, Лтд» за виконання робіт з відновлювального ремонту автомобіля в сумі 125 832,87 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №102237 від 24 липня 2023 року. Інша частина коштів у розмірі 29 808,00 грн фактично не була виплачена для відшкодування шкоди, а була утримана страховиком та зарахована у рахунок несплачених страхових платежів за договором страхування, що підтверджується Бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «УНІКА» №025285 від 24 липня 2023 року.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», яке здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 129 683,20 грн. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) - ст. 980 ЦК України.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) - ч. 1 ст. 999 ЦК України. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».
Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц.
Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».
Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. ст. 3 та 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового акту №11651288459 від 20 липня 2023 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 155 640,87 грн. лише частково, а саме: шляхом безготівкового перерахування коштів безпосередньо на рахунок ТОВ фірми «Алмаз Мотор, Лтд» за виконання робіт з відновлювального ремонту автомобіля в сумі 125 832,87 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №102237 від 24 липня 2023 року. Інша частина коштів у розмірі 29 808,00 грн фактично не була виплачена для відшкодування шкоди, а була утримана страховиком та зарахована у рахунок несплачених страхових платежів за договором страхування, що підтверджується Бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «УНІКА» №025285 від 24 липня 2023 року.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» з лімітом відповідальності за шкоду життя та здоров`ю 320 000,00 грн., за шкоду майну – 160 000,00 грн.
За таких обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки звертаючись з позовом до відповідача як до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач не довів, що заявлений розмір майнової шкоди в сумі 25957,67 грн. перевищує ліміт відповідальності відповідача за полісом у ПАТ «СК «Універсальна».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 256, 257, 261, 264, 267, 993, 979, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20033533, місце проживання: 04112, м. Київ, вул. Тельги Олени, 6, літ В.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Самсонова