Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/3530/25
Провадження №: 2/332/214/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Ретинської Ю.І.,
за участю секретаря Карліної А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Акціонерного Товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним,
установив:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, у якому просить визнати недійсним договір поруки № 02/14/21/П від 25.05.2021, підписаний від імені ОСОБА_1 та Акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС».
Вимоги позову обґрунтовані тим, що у 11.04.2025 р. Акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до інформації, що зазначена у позовній заяві АТ «КБ «ГЛОБУС» Банк має на меті стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 372 294,53 грн.
Банком зазначається, що 25.05.2021 р. між АТ «КБ «ГЛОБУС» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №02/14/21, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в грошовій формі на придбання нового автомобіля в сумі 404 000,00 грн. строком на 84 місяці, кінцевою датою повернення кредиту є 24.05.2028 р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,49% річних.
В забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до п.3.1 договору між позичальником та АТ «КБ «ГЛОБУС» було укладено договір застави. Оскільки чинним законодавством передбачена обов`язкова згода другого з подружжя при заставі майна, що є спільною власністю подружжя – ОСОБА_1 залишила власний підпис на договорі застави транспортного засобу №02/14/21/3.
На підтвердження позовних вимог Банком у справі № 332/2184/25 було надано наступні документи: Копію кредитного договору №02/12/21 «Авто в кредит» від 25.01.2021 р. з додатком №1, додатком №2 (графік погашення кредиту) до кредитного договору №02/14/21; Копію анкети-заяви на отримання кредиту; Копію договору поруки №02/14/21/П від 25.05.2021 p.; Копію договору застави транспортного засобу №02/14/21/3.
Однак, окрім договору застави Позивачкою не було підписано більше жодних документів, в той же час, зображення підпису «Поручителя» на Договорі поруки №02/14/21/П від 25.05.2021 р. не відповідає дійсному підпису ОСОБА_1 .
Позивачка зазначає, що не визнає укладення договору поруки, оскільки його не підписувала. З посиланням на ст. 16, 203, 204, 207, 215, 553, 554, 547 ЦК України, просить суд визнати недійсним договір поруки №02/14/21/П від 25.05.2021 р., підписаний від імені ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС».
16.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. 
Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження на 02.10.2025.
Ухвалою суду від 02.10.2025 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у відповідача оригінал договору поруки № 02/14/21/П від 25.05.2021.
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 13.04.2026 року.
У судове засідання сторони не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Працевитий Г.О. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. 
Представник відповідача Мала В.В. через електронний суд надала заяву про здійснення розгляду справи за відсутності представника АТ «КБ «Глобус», повністю заперечує проти позовної заяви та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.
25 травня 2021 року між Акціонерним товариством 25.05.2021 р. між АТ «КБ «ГЛОБУС» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №02/14/21, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в грошовій формі на придбання нового автомобіля в сумі 404 000,00 грн. строком на 84 місяці, кінцевою датою повернення кредиту є 24.05.2028 р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,49% річних (а.с.15-21).
У забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до п.3.1 договору між позичальником та АТ «КБ «ГЛОБУС» також було укладено договір застави. Оскільки чинним законодавством передбачена обов`язкова згода другого з подружжя при заставі майна, що є спільною власністю подружжя – ОСОБА_1 залишила власний підпис на договорі застави транспортного засобу №02/14/21/3 (а.с.26-29).
З пункту 3.1. вказаного договору убачається, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених Договором) забезпечується заставою транспортного засобу автомобіль марки FAW, модель X80, рік випуску 2021, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності позичальнику, Фінансова порука – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Отже, відповідно до положень п.3.1. Кредитного договору, Кредитний договір забезпечується фінансовою порукою ОСОБА_1 і зв`язку із чим між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ГЛОБУС» було укладено договір поруки №02/14/21/П (а.с.24-26), яий позивачка вважає недійсним, посилаючись на те, що вказаний договір поруки був підписаний іншою особою від її імені.
У доданій, до Кредитного договору, заяві-анкеті на отримання кредиту також містяться особисті дані та підпис ОСОБА_1 у якості поручителя (а.с.23). 
Однак, у позовна заява не містить сумнівів позивачки, щодо дійсності її підпису у вказаній заяві-анкеті.
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.
У цій справі суд встановив, що підставою звернення до суду із цим позовом про визнання договору поруки недійсним позивач зазначає те, що вона не визнає цей договір, оскільки зображення підпису «поручителя» на Договорі не відповідає дійсному підпису Позивачки.
З огляду на вказане суд зазначає про таке.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: (1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; (2) наявність підстав для оспорення правочину; (3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
Такий правовий підхід до процедури визнання правочину недійсним як способу захисту цивільного права є усталеним у судовій практиці.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.
Згідно із ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Проаналізувавши зміст договору поруки, який позивач просить визнати недійсними, суд не встановив наявність передбачених ст. 203,215 ЦК України підстав для визнання його недійсним.
Під час розгляду справи позивачка та її представник наполягали на тому, що позивачка не визнає своїм підпис, який проставлений на цьому договорі, оскільки не пам`ятає чи проставляв його, а також не пам`ятає чи укладав цей договір. 
За клопотанням представника позивачки на підставі ухвали суду був витребуваний у відповідача оригінал спірного договору.
Разом з тим на адресу суду не надходило від позивачки або від її представника клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, натомість на кожне підготовче та судові засідання від представника позивача надходили клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Враховуючи зміст позовних вимог та їх обґрунтування, усунення позивача від вчинення таких дій суд розцінює як невиконання ним обов`язку надання доказів на обґрунтування вимог позову.
Вирішуючи цей спір, суд враховує обставини справи та правовідносини, які існують між сторонами, процесуальну поведінку позивачки та її представника, які наголошували на тому, що підпис на договорі не відповідає дійсному підпису позивачки, водночас, від яких не надходило відповідних клопотань про проведення почеркознавчої експертизи підпису, які мають обов`язок довести обґрунтованість заявлених вимог.
Вказані дії, на думку суду, свідчать про ухилення від належного виконання своїх процесуальних обов`язків.
Суд наголошує, що кожен учасник справи самостійно визначає стратегію захисту своїх прав, зміст своїх вимог і заперечень.
Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц зазначила про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Позивачка, стверджуючи про неналежність їй підпису на договорі поруки та поставивши під сумнів обставини його укладання, всупереч вимогам цивільного законодавства та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду порушила перед судом вимогу про недійсність цього договору, обравши неналежний спосіб захисту, що є самостійною вимогою для відмови у позові.
Водночас зі змісту оспорюваного договору поруки суд встановив, що він містить усі необхідні реквізити договору, сторони договору погодили всі необхідні умови для такого виду договорів, договір відповідає передбаченим законодавством вимогам.
Належні та достатні докази на спростування цього у матеріалах справи відсутні та позивачем не надані.
Також у матеріалах справи відсутні докази наявності визначених законом підстав для визнання цього договору недійсним, які існували у момент його вчинення.
Враховуючи результат вирішення цієї справи, судові витрати покладаються на позивачку.
Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Акціонерного Товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС», 04073, м. Київ, пров. Куренівський, 19/5, ЄДРПОУ 35591059.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.І. Ретинська