ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №295/5888/23 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 16 Доповідач Панкеєва В. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Панкеєвої В.А.,
суддів Григорусь Н.Й.,
Галацевич О.М.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у м. Житомирі цивільну справу № 295/5888/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, запису про державну реєстрацію, витребування земельної ділянки, скасування відомостей про право власності,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Пасенка Валентина Петровича,
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" № 6-5950/14-17-СГ від 20 вересня 2017 року (зі змінами, внесеними наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-6321/14-17-СГ від 05 жовтня 2017 року);
- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та запис про проведену державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 1822083000:07:002:2016 площею 0,0894 га за ОСОБА_2 ;
- витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0894 га з кадастровим номером 1822083000:07:002:2016 та скасувати відомості про речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 01 листопада 2017 року № 23129165.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року, позов задоволено частково. Скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" № 6-5950/14-17-СГ від 20 вересня 2017 року (зі змінами, внесеними наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-6321/14-17-СГ від 05 жовтня 2017 року). Скасовано державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23129165 від 01 листопада 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі по 1252,53 грн з кожного. У задоволенні інших вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.12.2025 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 30.10.2024 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2026 прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, запису про державну реєстрацію, витребування земельної ділянки, скасування відомостей про право власності до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.04.2026 року о 10 год. 00 хв.
17.02.2026 за допомогою системи "Електронний суд" від відповідача ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Пасенка В.П., до Богунського районного суду м. Житомира надійшов зустрічний позов до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним державного акту.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.04.2026 зустрічний позов ОСОБА_3 повернуто заявнику.
Суд дійшов висновку про повернення зустрічного позову ОСОБА_3 , оскільки він був поданий з пропуском процесуального строку, встановленого для пред`явлення зустрічного позову. Суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України зустрічний позов може бути поданий лише у строк для подання відзиву на первісний позов. Такий строк був визначений ухвалою суду від 26.05.2023 про відкриття провадження у справі та становив 15 днів з моменту вручення ухвали. Представник відповідача у червні 2023 року ознайомився з матеріалами справи та подав відзив 19.06.2023, однак зустрічний позов подано лише 17.02.2026, тобто після спливу встановленого строку. Посилаючись на ч.3 ст.194 ЦПК суд зазначив, що зустрічний позов, поданий поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню заявнику. Додатково суд звернув увагу, що ОСОБА_3 вже звертався з аналогічним позовом до іншого суду, але сам ініціював залишення його без розгляду, тому не позбавлений права повторно звернутися з окремим позовом у загальному порядку.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - адвокат Пасенко В.П. подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Богунського районного суду м. Житомира.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час винесення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвали не відповідають обставинам справи.
Вказує, що строк для подання зустрічного позову необхідно рахувати з 09.02.2026, тобто дати постановлення Богунським районним судом м. Житомира ухвали про прийняття справи до провадження, зазначений строк сплинув 26.02.2026, зустрічна позовна заява була подана 17.02.2026, тобто в межах строку, передбаченого для подання зустрічної позовної заяви.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від  29.04.2026 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін. 
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49, частини 1 статті 193 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Згідно з частиною сьомою статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на позовну заяву подається відповідачем у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 191 ЦПК України).
Частиною другою та третьою статті 193 ЦПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, який подається у строк для подання відзиву та заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.
Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).
Вказаною нормою права визначено обов`язок суду першої інстанції повернути зустрічну позовну заяву заявникові, у випадку, якщо остання подана з порушенням процесуального строку на її подання.
Таким чином, встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву є процесуальним строком, встановленим судом, який трансформується у процесуальний строк, встановлений законом щодо пред`явлення зустрічного позову.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Встановлення процесуальних строків законом або судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.
Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, при цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Правова позиція стосовно подання зустрічної позовної заяви з пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення та узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 920/342/17, від 04 квітня 2019 року у справі № 918/361/18, від 29 липня 2019 року у справі № 925/872/18, від 18 вересня 2019 року у справі № 910/16837/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 910/2892/19, від 08 грудня 2023 року у справі № 606/1497/23.
У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 237/3566/17 вказано, що право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.
Об`єктом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічного позову.
Постановлення зазначеної ухвали відбулось під час нового розгляду справи після скасування касаційною інстанцією судових рішень, прийнятих за результатом вирішення спору по суті.
ЦПК України не регулює питання, з якої стадії судового процесу починається новий розгляд справи після скасування судового рішення по суті спору касаційною інстанцією.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що новий розгляд справи має відбуватися зі стадії підготовчого провадження, оскільки протилежний підхід означав би, що новий склад суду був би позбавлений можливості вчинення дій, здійснення яких є можливим лише до початку розгляду справи по суті, як то визначення належного складу учасників спору шляхом залучення до участі у справі співвідповідача та заміна неналежного відповідача, самостійного визначення порядку розгляду справи, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, з`ясовування думки сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті, а учасники судового процесу - можливості вчинення процесуальних дій, притаманних підготовчій стадії судового процесу.
Водночас учасники справи були б позбавлені можливості реалізувати процесуальні права, притаманні саме стадії підготовчого провадження.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25 травня 2023 року у справі № 910/21682/15 та від 22 січня 2025 року у справі № 759/13817/18.
Ураховуючи наведені мотиви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, прийнявши справу до свого провадження після скасування попередньо ухвалених у справі судових рішень касаційною інстанцією, місцевий суд розпочав новий розгляд справи зі стадії підготовчого провадження.
Обсяг дій, що вчиняє суд у підготовчому засіданні, визначено статтею 197 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання, серед іншого, про прийняття зустрічного позову, якщо це питання не було вирішене раніше.
Після передачі справи на новий розгляд суд першої інстанції повторно здійснює підготовку справи до розгляду та забезпечує сторонам можливість реалізації процесуальних прав, передбачених для відповідної стадії процесу.
При цьому суд першої інстанції не врахував, що ухвалою від 09.02.2026 про прийняття справи до провадження відповідачу не було встановлено строк для подання відзиву, а отже відсутні підстави вважати, що строк на подання зустрічного позову був пропущений. 
Відповідно до статей 120, 126 ЦПК України процесуальні наслідки пропуску строку можуть наставати лише у разі, якщо такий строк встановлений законом або судом. Оскільки після передачі справи на новий розгляд суд першої інстанції не встановив відповідачу строк для подання відзиву, відсутні правові підстави вважати, що строк для пред`явлення зустрічного позову був пропущений.
За відсутності встановленого законом або судом процесуального строку для вчинення відповідної процесуальної дії відповідач не може вважатися таким, що пропустив цей строк або втратив право на вчинення такої процесуальної дії.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що зустрічний позов ОСОБА_3 поданий у межах стадії підготовчого провадження під час нового розгляду справи, а тому правові підстави для його повернення відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України були відсутні.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого суду скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п."в" ч.4 ст.382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Водночас розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справі №910/4631/22.
Таким чином, питання про відшкодування судових витрат за апеляційний перегляд ухвали підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Пасенка Валентина Петровича, задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Панкеєва

Судді Н.Й. Григорусь

О.М. Галацевич