Справа № 635/5631/26
Провадження №1-кп/635/1106/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року        с-ще Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 22026220000000179 від 05.02.2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що не пізніше 29.05.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території рязанської області російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, являючись громадянином України, уродженцем м. Макіївка Донецької області, не будучи прихильником української державності, самостійності та незалежності України, вирішив порушити правовий зв`язок з Україною, який полягав у взаємних правах та обов`язках, та набути громадянство рф без позбавлення громадянства України.
З цією метою, ОСОБА_6 , 29.05.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території рязанської області російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи достовірно обізнаним про незаконну окупацію російською федерацією міста Макіївка Донецької області з початку 2014 року, будучи громадянином України, маючи паспорт громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , діючи умисно та добровільно, отримав паспорт громадянина російської федерації з серійним номером НОМЕР_2 .
У подальшому, не пізніше 13.10.2023, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він є військовозобов`язаним, оскільки під час дії воєнного стану за законом мобілізувати можуть таку категорії чоловіків, як придатних за станом здоров`я віком від 25 до 60 років без досвіду військової служби, так і обмежено придатних з досвідом та без досвіду служби, але, не маючи патріотичних переконань, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та сформував у себе злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту.
З метою реалізації свого вищевказаного протиправного умислу, ОСОБА_6 , 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи громадянином України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, будучи достеменно обізнаним про наявність збройного конфлікту та про введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією рф проти України, маючи на меті заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, умисно та добровільно отримав військовий квиток збройних сил російської федерації серія НОМЕР_3 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно з власної ініціативи, усвідомлюючи, що він добровільно встановлює злочинний зв`язок із військовим супротивником України в період збройного конфлікту, маючи намір сприяти військовому противнику України в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом ведення бойових дій на боці російській федерації, уклав контракт з міністерством оборони рф про проходження військової служби в збройних силах рф та був розподілений до військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил РФ на посаду стрільця, чим здійснив всі необхідні дії для переходу на бік ворога в період збройного конфлікту.
Надалі, у листопаді 2023 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 прибув на територію курської області російської федерації та протягом 14 днів здійснив проходження базової військової підготовки, під час якої пройшов курс зі стрільби, надання медичної допомоги, метання гранат та інших військових дисциплін, після чого у останнього виник злочинний умисел на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України.
В подальшому, у період з листопаді 2023 року по січень 2026 року, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, здійснював надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом проходження військової служби в збройних силах рф та участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України, а саме проходив військову службу на території бєлгородської області російської федерації та тимчасово окупованій території Луганської області на посадах стрільця військової частини НОМЕР_4 збройних сил рф, механіка-водія танку Т-72 у НОМЕР_5 танковому полку військовій частині НОМЕР_6 та стрільця 9 мотострілецького полку НОМЕР_7 мотострілецької дивізії 11 армійського корпусу військової частини НОМЕР_8 збройних сил російської федерації.
При цьому, ОСОБА_6 не вчинив жодних дій, направлених на ухилення від проходження служби в зс рф, або на добровільну здачу в полон Збройним Силам України.
Далі, 26.01.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України, діючи умисно, на виконання наказу, разом з іншими військовослужбовцями рф здійснили переміщення для участі в бойових діях проти військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань України до с. Зелене Харківського району Харківської області, однак 28.01.2026 військовослужбовцями 3 батальйону оперативного призначення 13 бригади оперативного призначення 2 корпусу Національної гвардії України внаслідок вогневого впливу під час бойових дій, протиправну діяльність ОСОБА_6 було припинено у зв`язку із взяттям останнього в полон.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність змінити формулювання обвинувачення та виключити із кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 111 КК України посилання на дії, вчинені громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, виклавши формулювання обвинувачення, яке суд визнає доведеним, наступного змісту.

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 29.05.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території рязанської області російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, являючись громадянином України, уродженцем м. Макіївка Донецької області, не будучи прихильником української державності, самостійності та незалежності України, вирішив порушити правовий зв`язок з Україною, який полягав у взаємних правах та обов`язках, та набути громадянство рф без позбавлення громадянства України.
З цією метою, ОСОБА_6 , 29.05.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території рязанської області російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи достовірно обізнаним про незаконну окупацію російською федерацією міста Макіївка Донецької області з початку 2014 року, будучи громадянином України, маючи паспорт громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , діючи умисно та добровільно, отримав паспорт громадянина російської федерації з серійним номером НОМЕР_2 .
У подальшому, не пізніше 13.10.2023, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він є військовозобов`язаним, оскільки під час дії воєнного стану за законом мобілізувати можуть таку категорії чоловіків, як придатних за станом здоров`я віком від 25 до 60 років без досвіду військової служби, так і обмежено придатних з досвідом та без досвіду служби, але, не маючи патріотичних переконань, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та сформував у себе злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту.
З метою реалізації свого вищевказаного протиправного умислу, ОСОБА_6 , 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи громадянином України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, будучи достеменно обізнаним про наявність збройного конфлікту та про введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією рф проти України, маючи на меті заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, умисно та добровільно отримав військовий квиток збройних сил російської федерації серія НОМЕР_3 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , 13.10.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території міста москва російської федерації, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно з власної ініціативи, усвідомлюючи, що він добровільно встановлює злочинний зв`язок із військовим супротивником України в період збройного конфлікту, маючи намір сприяти військовому противнику України в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом ведення бойових дій на боці російській федерації, уклав контракт з міністерством оборони рф про проходження військової служби в збройних силах рф та був розподілений до військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил РФ на посаду стрільця, чим здійснив всі необхідні дії для переходу на бік ворога в період збройного конфлікту.
Надалі, у листопаді 2023 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 прибув на територію курської області російської федерації та протягом 14 днів здійснив проходження базової військової підготовки, під час якої пройшов курс зі стрільби, надання медичної допомоги, метання гранат та інших військових дисциплін, продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на вчинення державної зради в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту у формі участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України.
В подальшому, у період з листопаді 2023 року по січень 2026 року, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, продовжував здійснювати злочинний умисел, спрямований на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту шляхом проходження військової служби в збройних силах рф та участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України, а саме проходив військову службу на території бєлгородської області російської федерації та тимчасово окупованій території Луганської області на посадах стрільця військової частини НОМЕР_4 збройних сил рф, механіка-водія танку Т-72 у НОМЕР_5 танковому полку військовій частині НОМЕР_6 та стрільця 9 мотострілецького полку НОМЕР_7 мотострілецької дивізії 11 армійського корпусу військової частини НОМЕР_8 збройних сил російської федерації.
При цьому, ОСОБА_6 не вчинив жодних дій, направлених на ухилення від проходження служби в зс рф, або на добровільну здачу в полон Збройним Силам України.
Далі, 26.01.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту шляхом участі у веденні бойових дій на боці російській федерації проти України, діючи умисно, на виконання наказу, разом з іншими військовослужбовцями рф здійснили переміщення для участі в бойових діях проти військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань України до с. Зелене Харківського району Харківської області, однак 28.01.2026 військовослужбовцями 3 батальйону оперативного призначення 13 бригади оперативного призначення 2 корпусу Національної гвардії України внаслідок вогневого впливу під час бойових дій, протиправну діяльність ОСОБА_6 було припинено у зв`язку із взяттям останнього в полон.

Суд визнає ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 111 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив добровільне отримання паспорта громадянина російської федерації та підтвердив, що в складі збройних сил держави агресора приймав активну участь у бойових діях на боці країни агресора проти держави Україна на території Харківського району Харківської області в складі збройних сил російської федерації будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації. Мотивами участі у бойових діях на боці країни агресора назвав невизнання законності державного устрою та органів влади держави Україна. Єдине, що заперечував обвинувачений, це той факт, що він добровільно за власною ініціативною уклав контракт, посилаючись на те, що був мобілізований.
Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_6 повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- на виконання доручення слідчого № 70/6-526 від 05.02.2026 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22026220000000179, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2026 за ч. 2 ст. 111 КК України, відносно громадянина України ОСОБА_6 , групою СіЗ ДВКР СБ України УОС отримано копію паспорта громадянина України. 02 червня 2026 року слідчим проведено огляд копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Макіївка Донецької області, а копія першої сторінки паспорта із фото та особистим підписом обвинуваченого долучена до матеріалів кримінального провадження та досліджена в судовому засіданні;
- повідомленням НОМЕР_9 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.02.2026 року № 05/294-26нсп надана інформація про виявлений факт порушення 12.02.2026 року ОСОБА_6 державного кордону України в складі збройних сил російської федерації;
- листом НОМЕР_9 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.02.2026 року № 05/345-26нсп надана інформація про те, що ОСОБА_6 починаючи з 08.08.2022 року по 15.07.2023 року неодноразово незаконно перетинав державний кордон України та після останньої дати, а саме після 23.03.2023 року постійно перебував на території російської федерації. При перетині кордону зафіксовано реєстрацію паспорта громадянина російської федерації на ім`я обвинуваченого. На час отримання паспорта громадянина рф обвинувачений перебував на території держави агресора;
- копією актового запису про народження № 168 від 28.03.1994 року та витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян від 31.01.2026 року підтверджено факт народження обвинуваченого в місті Макіївка Червоногвардійського району Донецької області держави Україна. Батьки обвинуваченого народились та постійно мешкали на території України в м. Макіївка Червоногвардійського району Донецької області;
- 12 лютого 2026 року свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по фото впізнали обвинуваченого як особу, взяту в полон під час його участі у бойових діях проти України на боці країни агресора поблизу с. Зелене Харківського району Харківської області, про що складені протоколи слідчих дій за участі двох понятих;
- 20 лютого 2026 року свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по фото впізнали обвинуваченого як особу, взяту в полон під час його участі у бойових діях проти України на боці країни агресора поблизу с. Зелене Харківського району Харківської області, про що складені протоколи слідчих дій за участі двох понятих;
- свідок ОСОБА_13 , який безпосередньо полонив обвинуваченого, отримав від ОСОБА_6 його паспорт громадянина російської федерації, військовий квиток військовослужбовця рф на ім`я обвинуваченого, посвідчення механіка-водія, видане міністерством оборони рф на ім`я обвинуваченого та добровільно передав зазначені документи слідчому, про що свідчить письмова заява свідка про передачу слідчому зазначених документів;
- при проведенні огляду переданих слідчому документів встановлено, що паспорт громадянина російської федерації № « НОМЕР_2 » виданий 29.05.2023 року умвс росії в рязанській області на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 , а його анкетні дані та місце реєстрації повністю збігаються із анкетними даними обвинуваченого як громадянина України. Міститься запис про укладення шлюбу на території російської федерації в місті рязань, де постійно мешкав обвинувачений. Військовий квиток НОМЕР_10 виданий 13.10.2023 року військовим комісаріатом савьоловського району північного адміністративного округу міста москви на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 . Військовий квиток містить відомості, що на час полонення обвинувачений перебував на військовій службі в збройних силах російської федерації та за ним була закріплена автоматична зброя АК-74 серійний № НОМЕР_11 , видана 23.11.2023. Оглянуте посвідчення механіка-водія серія НОМЕР_12 , видане на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 містить відомості, що обвинувачений отримав військово-облікову спеціальність механіка-водія збройних сил російської федерації та має допуск до керування танком на базі Т-72. Оглянуті документи визнані речовими доказами. Зазначені відомості підтверджені протоколом огляду предметів від 18.02.2026 року та постановою слідчого про визнання цих документів речовими доказами;
- речові докази, а саме паспорт громадянина російської федерації № « НОМЕР_2 », військовий квиток НОМЕР_10 та посвідчення механіка-водія серія НОМЕР_13 - № НОМЕР_14 безпосередньо оглянуті в судовому засіданні та судом встановлено, що зазначені документи видані на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 та містять аналогічні відомості, що зазначені слідчим в протоколі їх огляду при проведенні досудового розслідування. Крім того судом встановлено, що у військовому квитку в розділі № 3 «Відношення до військової служби. Проходження військової служби» в пункті № 7 зазначено, що обвинувачений проходив військову службу в складі збройних сил рф за контрактом;
- в судовому засіданні досліджено протокол огляду від 02.06.2026 року та слідчого експерименту, змістом яких підтверджено, що обвинувачений за допомогою комп`ютерного застосунку «Google карти» показав місце на території міста москва, в якому укладав контракт, отримував військовий квиток та місце його полонення на території України поблизу с. Зелене Харківського району Харківської області.

Зазначені докази поза розумним сумнівом підтверджують, що обвинувачений, будучи громадянином України добровільно і навмисно вчинив злочин на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, оскільки обвинувачений, хоча і отримав паспорт громадянина російської федерації, однак не здійснив ніяких дій, передбачених Законами України, спрямованих на видачу Указу Президента України відповідно до положень ст. ст. 17,18,19 Закону України «Про громадянство України» щодо виходу із громадянства України, а тому його громадянство України не припинено, він не вийшов із громадянства України та не втратив громадянства України. Показання обвинуваченого стосовно його мобілізації суд оцінює критично і вважає такі показання вкрай сумнівними, оскільки офіційно мобілізації в російській федерації не оголошувалась, так само, як і не оголошувався військовий стан на території держави агресора. Крім того, запис у військовому квитку обвинуваченого, виданого російською федерацією підтверджує, що обвинувачений є військовослужбовцем збройних сил рф за контрактом і діяв з корисливих мотивів, оскільки постійно проживав в м. рязань рф, а уклав контракт в м. москва, на території якої за загально відомими фактами виплати за військовими контрактами є найвищими на території держави агресора.

Змінюючи формулювання обвинувачення, суд керується наступними мотивами.
Щодо кваліфікації дій за ст. 111 КК України суд враховує, що державна зрада може бути вчинена у трьох формах: 1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Згідно пред`явленого обвинувачення всі дії ОСОБА_6 , вчинені після укладення контракту, а саме прибуття на територію курської області російської федерації, здійснення протягом 14 днів проходження базової військової підготовки, проходження військової служби на території бєлгородської області російської федерації та тимчасово окупованій території луганської області на посадах стрільця військової частини НОМЕР_4 збройних сил рф, механіка-водія танку Т-72 у НОМЕР_5 танковому полку військовій частині НОМЕР_6 та стрільця 9 мотострілецького полку НОМЕР_7 мотострілецької дивізії 11 армійського корпусу військової частини НОМЕР_8 збройних сил російської федерації, а також здійснення разом з іншими військовослужбовцями рф переміщення для участі в бойових діях проти військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань України до с. Зелене Харківського району Харківської області, стороною обвинувачення сформульовані та кваліфіковані як дії, спрямовані на надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Однак обставини, встановлені при проведенні судового слідства на підставі дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, свідчать про те, що дії обвинуваченого полягають в безпосередній участі у бойових діях на боці країни агресора в складі збройних сил російської федерації, та обмежуються виключно територією російської федерації, зоною бойових дій на тимчасово окупованій території Харківської області та на безпосередній лінії зіткнення збройних сил рф та Збройних Сих України.
В даному випадку слід правильно визначити в яких саме незаконних діях країни агресора, а саме російської федерації, приймав участь обвинувачений, для чого необхідно з`ясувати, чи є підстави вважати ведення бойових дій складом збройних сил рф в розумінні положень ст. 437 КК України злочином агресії і чи можна вважати такі дії держави агресора, в яких обвинувачений приймав безпосередню участь, діями іноземній держави, іноземної організації або їх представників, що спрямовані на проведення підривної діяльності проти України.
Суд приходить до висновку, що ведення бойових дій на території України діючим складом збройних сил рф, до складу якого входив обвинувачений, не можна вважати підривною діяльністю іноземної держави, оскільки такі злочинні дії охоплюються складом іншого злочину, передбаченого ст. 437 КК України.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 437 КК України злочином агресії визнається ведення агресивної війни або агресивних воєнних дій. Крім того, статтею 5 Римського статуту МКС злочин агресії також визнається окремим військовим злочином.
При цьому слід враховувати, що обвинувачений не може бути безпосереднім виконавцем такого злочину і не може сам по собі вчинити акт агресії в силу наявності громадянства України, проте він може надавати допомогу іноземній державі в підготовці або забезпеченні такого акту, в тому числі шляхом безпосередньої участі в активних бойових діях, а тому його участь у вчиненні збройними силами фр такого злочину, як ведення агресивної війни проти держави України, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 111 КК України як державну зраду у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.
Суд вважає, що такі дії не можуть свідчити про здійснення обвинуваченим дій, спрямованих на надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Безпосереднє ведення агресивних бойових дій і проведення підривної діяльності є різними по своїй суті поняттями.
На відміну від ведення агресивних бойових дій, підривна діяльність іноземної держави це внутрішня, або прихована діяльність, спрямована на ослаблення державних інститутів, економіки, оборони чи інфраструктурного простору зсередини, наприклад дезорганізація роботи органів влади, диверсії, поширення пропаганди, фінансування антидержавних рухів та інші аналогічні дії.
Статтею 111 КК України чітко не визначено поняття підривної діяльності іноземної держави, однак слід враховувати сталу практику Верховного Суду, який в Постанові від 21.12.2022 року (справа № 759/5737/17) зазначив, що оскільки законодавство України не містить чіткого визначення терміна «підривна діяльність», то аналогічні доводи були предметом аналізу колегії суддів Верховного Суду в постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 756/4855/17. У згаданому рішенні Верховний Суд зауважив, що термін «підривна діяльність» давно застосовується в міжнародному праві та його визначення розкривається в науковій доктрині. Зокрема, термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших.
Верховний суд (справа № 759/4148/17, постанова від 22.08.2023р.) зазначив, що форма державної зради - це надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України - полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.
Таким чином, підривна діяльність іноземної держави може бути здійснена будь-якими протиправними діяннями, спрямованими на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, за виключенням ведення агресивної війни або агресивних воєнних дій, які кваліфікуються Кримінальним Кодексом України як злочин агресії.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що протиправна діяльність обвинуваченого обмежувалась виключно переходом на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинена в умовах воєнного стану, оскільки обвинувачений, будучи громадянином України, здійснював дії, спрямовані на його активну участь у бойових діях на боці країни агресора в складі збройних сил рф. Доказів того, що після переходу на бік ворога під час збройного конфлікту в умовах воєнного стану обвинувачений вчинив інші дії щодо участі у будь-якій підривній діяльності іноземної держави проти України, суду не надано, тому суд змінює формулювання обвинувачення, виключаючи з обвинувачення посилання на вчинення дій громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України не зменшуючи обсягу обвинувачення та не виключаючи окремих епізодів злочинної діяльності обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 111 КК України як державну зраду, тобто як діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.
Суд виключає посилання на кваліфікацію його дій у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлено. Суд не враховує зазначені у обвинувальному акті обставини, що пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття та активного сприйняття розкриттю злочину з наступних підстав.
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 в постанові від 15 листопада 2021 року зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання, щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Крім того, у Постанові ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) Верховний суд зазначає, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
В судовому засіданні обвинувачений не проявив критичного ставлення до своєї протиправної поведінки, не виявив каяття, а навпаки підтвердив свою вмотивованість та впевненість в правоті своїх дій, не висловився стосовно свого виправлення в майбутньому, що свідчить лише про формальне визнання своєї вини, відсутність осуду своєї поведінки, відсутність готовності нести покарання в сподіваннях на повернення до території держави агресора в порядку обміну військовополоненими з метою уникнути покарання, що в подальшому знову поверне обвинуваченого до бойових дій проти держави Україна на виконання умов військового контракту, укладеного з міністерством оборони російської федерації.
В судовому засіданні не встановлено фактів активних дій обвинуваченого, спрямованих на розкриття злочину, оскільки обвинувачений почав давати показання виключно після отримання поранення та полону під час бойових дій на стороні держави агресора проти держави Україна під впливом беззаперечних доказів його участі у вчиненні цього злочину, в тому числі вилучених у обвинуваченого документів, виданих російською федерацією. Такі дії обвинуваченого є вимушеними, а не добровільними. Зміст показань обвинуваченого не має суттєвого значення в даному випадку, а самі показання не містять ніяких суттєвих даних, що сприяли розкриттю злочину. Суд також звертає увагу і на той факт, що обвинувачений фактично не вважає себе громадянином України, що ніяк не сприяє розкриттю злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 111 КК України. Ця обставина є важливою в силу необхідності встановити наявність в діях обвинуваченого складу цього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, обов`язковою ознакою якого є спеціальний суб`єкт злочину, а саме громадянин України.
Суд враховує і особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, однак раніше двічі був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи особливу тяжкість злочину, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що підстави для призначення покарання у виді довічного позбавлення волі відсутні і суд вважає, що відсутність у обвинуваченого судимості та відсутність обставин, що обтяжують покарання дають суду можливість застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, що повністю відповідає меті кримінального покарання, визначеній ст. 50 КК України.
Процесуальні витрати та цивільні позови в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази, а саме: паспорт громадянина російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » номер паспорту « НОМЕР_2 »; документ з назвою «удостоверение механика-водителя» виданого міністерством оборони російської федерації; військовий квиток російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 », на підставі ст. 100 КПК України суд вважає необхідним зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На підставі ст. 174 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений на паспорт громадянина російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » номер паспорту « НОМЕР_2 »; документ з назвою «удостоверение механика-водителя» виданого міністерством оборони російської федерації; військовий квиток російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23.02.2026 року (справа № 643/3284/26).
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався, оскільки останній перебуває у статусі військовополоненого та тримається у ДУ «Табір для тримання військовополонених «Захід-4», тому період утримання обвинуваченого в таборі для тримання військовополонених не є попереднім ув`язненням і не зараховується у строк відбування покарання, як зазначено у Постанові ККС ВС від 19 вересня 2024 року у справі № 461/8598/23 (провадження № 51-2167км24).
Керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити покарання у виді 15 (п`ятнадцяти років) позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком суду рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази, а саме: паспорт громадянина російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » номер паспорту « НОМЕР_2 »; документ з назвою «удостоверение механика-водителя» виданого міністерством оборони російської федерації; військовий квиток російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на паспорт громадянина російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » номер паспорту « НОМЕР_2 »; документ з назвою «удостоверение механика-водителя» виданого міністерством оборони російської федерації; військовий квиток російської федерації на ім`я « ОСОБА_14 » ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23.02.2026 року (справа № 643/3284/26) – скасувати.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.
Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, захиснику, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя:        ОСОБА_1 

Судді:          ОСОБА_3 

ОСОБА_2