ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 757/19945/24-а Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2024 матеріали адміністративної справи передано до Шевченківського районного суду м. Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2024 позовну заяву залишено без руху в зв`язку з недотриманням вимоги статті 161 КАС України та встановлено десятиденний термін з дня одержання копії ухвали для усунення визначених у ній недоліків.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови про адміністративне правопорушення разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що у наданий судом десятиденний строк позивач не виконав вимоги ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2024, а тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, оскільки, на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2024 про залишення позовної заяви без руху, 03.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ним було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучено документ про сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується карткою руху документа, однак суд першої інстанції не врахував зазначені обставини, не надав оцінки поданим документам та безпідставно дійшов висновку про неусунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частинами першою та другою статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення такої ухвали.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з частиною п`ятою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Таким чином, повернення позовної заяви є процесуальним наслідком невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, а тому висновок про неусунення недоліків позовної заяви може бути зроблений лише за умови достовірного встановлення судом обставин, які свідчать про невиконання позивачем хоча б однієї із вимог відповідної ухвали.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з ненаданням документа про сплату судового збору та встановлено строк для усунення вказаного недоліку.
При цьому, копію зазначеної ухвали було доставлено представнику позивача - Мороз Наталії Василівні - до її електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» лише 27.12.2024.
Отже, перебіг установленого судом строку для усунення недоліків позовної заяви розпочався не раніше моменту належного вручення представнику позивача копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З матеріалів апеляційного провадження вбачається, що на підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтом долучено картку руху документа в підсистемі «Електронний суд», яка підтверджує подання 03.01.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва заяви про усунення недоліків позовної заяви саме на виконання вимог ухвали суду від 04.07.2024.
Як зазначено в апеляційній скарзі, разом із вказаною заявою позивачем було подано документ про сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. за реквізитами, визначеними судом першої інстанції, тобто документ, подання якого безпосередньо вимагалося ухвалою від 04.07.2024.
Таким чином, надана апелянтом картка руху документа свідчить не лише про факт направлення будь-якого процесуального документа до суду, а саме підтверджує вчинення позивачем процесуальних дій, спрямованих на усунення недоліків позовної заяви у межах строку, встановленого судом.
Колегія суддів наголошує, що наведені обставини самі по собі виключали можливість формального висновку суду першої інстанції про неусунення позивачем недоліків позовної заяви без належної перевірки факту надходження відповідної заяви, її реєстрації, змісту та додатків.
Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив обставини подання позивачем через підсистему «Електронний суд» заяви про усунення недоліків позовної заяви, не з`ясував причин відсутності такого документа у матеріалах справи та не встановив, чи був долучений до неї документ про сплату судового збору.
Натомість, суд першої інстанції обмежився лише формальним висновком про те, що недоліки позовної заяви не усунуті, не навівши жодних мотивів, з яких відхилив або не врахував обставини можливого подання позивачем відповідних документів.
Колегія суддів звертає увагу, що ризик можливих технічних збоїв, пов`язаних із функціонуванням підсистеми «Електронний суд» чи автоматизованої системи документообігу суду, не може автоматично покладатися на учасника справи, якщо останнім надано належні дані, які підтверджують вчинення ним відповідних процесуальних дій.
Крім того, оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви постановлено лише 16.12.2025, тобто майже через рік після вручення представнику позивача ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів зазначає, що процедура, передбачена статтею 169 КАС України, спрямована на оперативне вирішення питання щодо подальшого руху позовної заяви та не передбачає невиправдано тривалого перебування позовної заяви у процесуально невизначеному стані.
Тривала бездіяльність суду першої інстанції щодо вирішення питання про подальший рух позовної заяви, у поєднанні з неперевіреністю обставин подання позивачем заяви про усунення недоліків із доданим документом про сплату судового збору, свідчить про передчасність висновку суду щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо повернення позовної заяви, а висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги безпідставність висновків суду першої інстанції про неусунення позивачем недоліків позовної заяви, а також невжиття судом першої інстанції всіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин щодо подання позивачем через підсистему «Електронний суд» заяви про усунення недоліків позовної заяви разом із документом про сплату судового збору на виконання вимог ухвали від 04.07.2024, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо подальшого руху позовної заяви, а тому наявні підстави для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції.
В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2025 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М. 

Кузьменко В.В.