Справа № 373/3058/25
Провадження № 2/373/272/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року         м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
Представник позивача Оксана Томилко через підсистему «Електронний суд» звернулась з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за договором кредитної лінії № 725785424 від 06.01.2025 у загальному розмірі 91366,01 грн. Також просила стягнути 2422,40 грн судового збору та 5000,00 грн витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії № 725785424 про отримання першого траншу кредиту, а також додаткові угоди про отримання наступних траншів. Договір та додаткові угоди підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), який був надісланий йому на вказаний номер мобільного телефону в Заявці під час реєстрації в ІТС на вебсайті Товариства. 
При укладанні договору відповідач та кредитодавець діяли відповідно до Алгоритму (порядку) дій в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Відповідач зареєструвався в ІТС на сайті Товариства, де заповнив та подав Заявку на отримання кредиту. В заявці він вказав всі свої персональні дані, номер мобільного телефону та номер банківської картки для перерахування кредиту. Перед погодженням заявки кредитор перевірив особисті дані відповідача та здійснив перевірку дійсності та автентифікацію платіжної картки відповідача. 
За змістом Кредитного договору та Додаткових угод кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав позичальнику кредит з урахуванням всіх траншів у розмірі 30000,00 грн, а позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит частинами у порядку визначеному договором та сплатити проценти відповідно до умов договору, а також виконати інші умови згідно додатків до договору та Правил надання грошових коштів у позику, які опубліковані на сайті товариства та є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України.
06.01.2025 кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через банк провайдер кількома операціями перерахував кредитні кошти в загальній сумі 30000,00 грн на банківську карту відповідача за номером НОМЕР_1 . 
Відповідач своє грошове зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого має прострочену заборгованість по кредиту та процентам.
11.03.2025 первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклади договір факторингу МВ-ТП/26 від 11.03.2025. Згідно цього договору та відповідно до Реєстром боржників, що є додатком до договору факторингу, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025 перейшло до фактора - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Сума кредитної заборгованості, яка була відступлена первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», збільшена позивачем ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за рахунок донарахування процентів та становить 91366,01 грн, до якої включено: 30000,00 грн – заборгованість по кредиту; 61366,01 грн – заборгованість по відсоткам. 

Процесуальні рішення та дії у справі.
Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів від дня отримання ухвали подати відзив на позов та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено лише за клопотанням сторін. 
Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась без вручення з відміткою «адресат відсутній», а отже, вважається врученою відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду. Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19.
Відзиву на позов відповідач не подав.
Зважаючи на пасивну процесуальну поведінку відповідача, з огляду на незначну складність справи та клопотання позивача, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів
06.01.2025 ОСОБА_1 в особистому кабінеті в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», подав електронну Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 06.01.2025 згідно договору (оферти) № 725785424 у розмірі кредитного ліміту 30000,00 грн, який надається траншами. Сума першого траншу за цим договором становить 7521,00 грн. Початковий строк кредитування дорівнює тривалості Дисконтного періоду - 30 днів, з можливістю продовження та поновлення цього строку максимально до 1826 днів. 
У цій Заявці позичальник вказав усі свої персональні дані, засоби зв`язку, а також номер банківської картки для переказу кредитних коштів: НОМЕР_1 . Тим самим позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору та приєднався до Правил надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (для фізичних осіб – споживачів фінансових послуг) в редакції від 29.03.2024 (а.с. 48, а.с. 83-90).
Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 725785424 від 06.01.2025 (а.с. 49-52), який позичальник підписав одноразовим ідентифікатором «6898» містить інформацію щодо умов кредитування на суму кредиту 7521,00 грн (перший транш), а саме: строк 30 днів (дисконтний період) з можливістю його продовження та поновлення максимально до 1826 днів. Процентна ставка у Паспорті споживчого кредиту має такі види та розміри: 
дисконтна процентна ставка у діапазоні від 3,65% до 357,70 % річних;
індивідуальна процентна ставка у діапазоні від 321,20% до 357,70% річних; 
базова процентна ставка: 357,70% річних (тобто 0,98 % в день); 
Комісія за надання кредиту 376,05 грн (тобто 5% від суми траншу/кредиту).
Загальні витрати споживача за кредитом (проценти), визначені за базовою процентною ставкою 357,70% річних (0,98% в день) та становлять 134970,51 грн за п`ять років користування кредитом (неповернення кредиту) у сумі 7521 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за максимальний строк, визначений в договорі, (1826 днів.), у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії, - складають 142491,51 грн. При цьому зауважено, що за умови надання знижки відповідно до дисконтної процентної ставки та/або індивідуальної процентної ставки загальна вартість кредиту буде меншою.
06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (позичальник) на вебсайті Товариства з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом обміну електронними повідомленнями був укладений Договір кредитної лінії № 725785424 (електронна форма) на суму кредиту/першого траншу: 7521,00 грн, який підписаний зі сторони кредитодавця – кваліфікаційним електронним підписом (КЕП), а зі сторони позичальника – електронним підписом шляхом уведення одноразового ідентифікатора «TEUG» 06.01.2025 14:51:14 (а.с. 53-76).
Також 06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 на вебсайті Товариства з використанням ІТС у той самий спосіб була укладена Додаткова угода до Договору кредитної лінії № 725785424 на суму кредиту/ траншу: 6324,00 грн, яка підписана зі сторони кредитодавця – кваліфікаційним електронним підписом (КЕП), а зі сторони позичальника –одноразовим ідентифікатором «7553» 06.01.2025 15:12:32 (а.с. 77-79).
Крім цього, 06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Сінченка С.Н. та відповідачем ОСОБА_1 на вебсайті Товариства з використанням ІТС товариства була укладена Додаткова угода до Договору кредитної лінії № 725785424 (електронна форма) на суму кредиту/траншу: 16155,00 грн яка підписана зі сторони кредитодавця – кваліфікаційним електронним підписом (КЕП), а позичальником –одноразовим ідентифікатором 6315 06.01.2025 16:06:41 (а.с. 80-82).
Загальна сума кредиту з урахуванням усіх трьох траншів склала 30000,00 грн. 
Вказана сума кредитних коштів 06.01.2025 перерахована ОСОБА_1 за реквізитами його платіжної картки, що підтверджується роздруківками платіжних доручень (заяв) на переказ та зарахування грошових коштів від 06.01.2025 та довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 725785424/24092025/Э від 24.09.2025 про здійснення успішного переказу грошових коштів 06.01.2025 14:51:21 в сумі 7521,00 грн, 06.01.2025 15:12:40 в сумі 6324,00 грн, 06.01.2025 16:06:48 в сумі 16155,00 грн з рахунку платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через провайдера – надавача платіжних послуг АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я отримувача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) шляхом зарахування сум траншів на платіжну картку одержувача за номером 5457-08ХХ-ХХХХ-8418, терміном дії до 07.2027. У цих довідках зазначено ідентифікатори платіжних операцій: 2576522008, 2576535329, 2576567778. Платежі виконано КБ «ПриватБанк» згідно договору №8662 від 27.06.2024 (а.с. 91-96).

Умови кредитного договору № 725785424 від 06.01.2025 визначають наступне.
Кредитодавець надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії (траншами) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.2 договору розмір кредиту за цим становить 7521,00 грн, що є першим траншем. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів на загальну суму кредиту 30000,00 грн під час дисконтного періоду, який складає 30 днів від дати отримання першого траншу (п.п. 2.4, 3.1 договору).
Відповідно до п. 4.7 договору позичальник пройшов ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем в системі BankID НБУ.
Згідно з п. 5.1 договору кожен транш кредиту за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_3 .
За змістом п. 3.1 – п. 3.3 договору строк кредитування під час дисконтного періоду користування кредитом становить 30 днів, який може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду (додаткові 3 дні) оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Зокрема, для здійснення першої пролонгації – мають бути сплачені проценти за 30 днів у розмірі 203,10 грн (за зниженою ставкою згідно п. 8.7.1 договору – 0,09 % в день) та комісія за надання кредиту у розмірі 376,05 грн (5% від суми кредиту/траншу) та за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті буде активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. У разі якщо строк дисконтного періоду закінчився, позичальник має можливість повернутися в дисконтний період, якщо протягом 30 календарних днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав. Після поновлення дисконтного періоду, його тривалість складає 30 календарних днів та застосовуються умови його пролонгації, описані в п. 3.2 договору. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.
За змістом пункту 7.1 договору позичальнику рекомендовано повернути суму всю кредиту за всіма наданими траншами у дату закінчення дисконтного періоду кредитування – 05.02.2025, тобто на 30-й день від дати отримання першого траншу. 
Пунктом 7.2 Договору сторонами врегульовано, що в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору (п. 7.2.1); ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 договору (п. 7.2.2).
Пунктом 11.1 кредитного договору передбачено, що договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє протягом п`яти років або до його дострокового розірвання/припинення дії, а в частині розрахунків за зобов`язаннями позичальника – до повного та належного їх виконання. 
Тобто, цим положенням у договорі визначено, що строк дисконтного періоду (перший строк кредитування) на відповідних умовах може бути продовжений необмежену кількість разів на строк дисконтного періоду (кожного разу на 30 днів) впродовж п`яти років від дня отримання першого траншу. У такому випадку згідно п. 7.3 кінцева дата повернення кредиту буде 05.02.2030.
Відповідно до п. 8.5 договору, а також п. 1.6 додаткових угод до нього загальний розмір комісії за надання першого та наступних двох траншів у сумі становить 1500,00 грн, що відповідає 5% від загальної суми кредиту (30000 грн х 5% = 1500 грн).
За змістом п. 7.4.1 проценти за договором (плата кредитодавцю за користування кредитом) сплачуються позичальником в обов`язковому порядкуне пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування (тобто не пізніше 05.02.2025). У разі продовження чи поновлення кредитування на новий дисконтний період позичальник сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду.

Щодо ставок процентів та їх застосування договором визначено наступне
За змістом п. 8.3 договору розмір базової процентної ставки - 0,98% в день від суми залишку по кредиту за кожний день користування, що становить 357,70 % річних.
Цей самий розмір процентної ставки міститься у п. 12.4 договору, де зазначається, що за користування чужими грошовими коштами після закінчення строку дії договору позичальник зобов`язується сплачувати на користь кредитодавця проценти за ставкою 357,70 % річних, що є процентами у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.
Пунктом 8.7.1 договору передбачено, що за умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 календарних днів у період від дати видачі кредиту (з 06.01.2025) до 05.02.2025 включно (за 30 днів) нарахування процентів може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою – 0,09 % від суми кредиту за кожен день користування коштами.
Згідно п. 8.7.2 договору, якщо позичальник вчинить дії описані у п. 3.2 щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду на період після 05.02.2025 – розрахунок процентів за кредитом у період продовжуваного строку може здійснюватися за індивідуальною процентною ставкою 0,88 % від суми кредиту за кожен день, що становить 321,293 % річних (п. 8.7.2). 
Договором передбачено право кредитодавця в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, зокрема, в разі дострокового припинення надання кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання договору в порядку передбаченому договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів позичальником (п. 9.1.1.2).
У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору (п. 9.1.1.7).
Пунктом 9.1.1.13 визначено, що кредитодавець має право передати іншій особі свої права кредитора за Договором без згоди позичальника.
Відповідно до п. 9.1.2.5 кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника про відступлення права вимоги за договором протягом десяти робочих днів із дати такого відступлення, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту позичальника. 

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025, складений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 42-43), проаналізований судом на відповідність умовам договору та свідчить про наступне:
06.01.2025 ОСОБА_1 було надано кредит в загальній сумі 30000,00 грн і з цього ж дня протягом 30 днів дисконтного періоду (з 06.01.2025 по 05.02.2025) були нараховані проценти згідно п. 8.7.1 договору за дисконтною ставкою 0,09 % в день, що становить 27,00 грн щодня, а всього нараховано 810,00 грн процентів (30000,00 грн х 0,09 % = 27,00 грн х 30 днів).
Як видно з розрахунку, у визначену договором кінцеву дату дисконтного періоду – 05.02.2025 та у подальшому - протягом наступних (додаткових) трьох днів, як визначено договором, відповідач кредитні кошти не повернув та у порушення п. 7.4.1 договору не сплатив проценти, нараховані за 30 днів кредитування за дисконтною (пільговою) ставкою, а отже не вчинив активних дій, визначених у п. 3.2, 3.3 договору, спрямованих на продовження (пролонгацію) строку кредитування на пільгових умовах. 
Розрахунок заборгованості свідчить, що внаслідок невиконання позичальником свого зобов`язання, передбаченого пунктом 7.4.1 договору щодо сплати процентів за перший дисконтний період кредитування (до 05.02.2025), який не було продовжено (пролонговано), кредитодавець перерахував з відповідачу проценти з 06.01.2025 по 05.02.2025 (30 днів) за максимальною «базовою» та, водночас: «санаційною» процентною ставкою, визначеною у п. 8.3 та у п. 12.4 договору - 0,98 % в день від суми неповернутого кредиту, що становить 294,00 грн у день, які за 30 днів дисконтного періоду кредитування в сумі склали 8820,00 грн (30000,00 грн х 0,98 % х 30 днів). У подальшому кредитодавець продовжив нарахування процентів за тією ж ставкою (0,98 % в день) та у період з 06.02.2025 по 11.03.2025 (за додаткові 34 дні) нарахував відповідачу відповідні проценти у сумі 9996,00 грн (30000,00 грн х 0,98 % х 34 дні = 9996,00 грн) . З розрахунку вбачається, що на погашення процентів зараховано 80,00 грн: 20.02.2025 - 75,00 грн та 01.03.2025 – 5,00 грн. Також за порушення сплати процентів в кінцеву дату дисконтного періоду кредитування більш як на 14 днів відповідачу згідно п. 12.3 договору нараховано неустойку в сумі 15000 грн: (19.02.2025 – 7500,00 грн + 26.02.2025 7500 грн). 
Таким чином у підсумковому значенні, первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначив прострочену заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 725785424 станом на день складання розрахунку: 11.03.2025, що є датою відступлення прав вимоги, у загальній сумі 65236,00 грн, яка складається з наступного:
30000,00 грн – заборгованість по кредиту, отриманого 06.01.2025 трьома траншами за договором № 725785424 - п. 2.2 та додатковими угодами до нього – п.1.1 ; 
18736 грн – заборгованість по відсоткам, що нараховані за ставкою 0,98 % в день (18820 грн/нараховано – 80 грн/сплачено);
1500,00 грн – комісія за надання кредиту (30000 грн х 5%);
15000,00 грн – неустойка, нарахована згідно п. 12.3 договору (30000 грн х 50%). 

11.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/26 (а.с. 32-37). 
Відповідно до п. 2.1 у взаємозв`язку з п. 1.3 цього договору клієнт відступає фактору Права вимоги, тобто всі права клієнта, в тому числі права грошової вимоги по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти (суму фінансування) в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 3.1 договору факторингу розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту, встановлюється у реєстрі прав вимог.
За змістом п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день укладення Реєстру прав вимог по формі, визначеній договором
На підтвердження набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржника ОСОБА_1 до позовної заяви долучено витяг з Реєстру прав вимоги від 11.03.2025 (додаток та невід`ємна частина Договору факторингу), в якому під п/№ НОМЕР_4 значиться боржник ОСОБА_1 , заборгованість якого за договором № 725785424 від 06.01.2025, визначена сумою відступленої грошової вимоги 65236,00 грн, з яких: 30000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 18736,00 грн – заборгованість за відсотками; 1500,00 грн – комісія за надання кредиту; 15000,00 грн – неустойка. 
Пунктом 2 Реєстру визначено, що сума фінансування належна до оплати клієнту становить 3582057,13 грн, якаповністю сплачена фактором на рахунок клієнта, що вбачається із платіжної інструкції № 1394 від 20.03.2025 (а.с. 41).
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025, що складений новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» свідчить про донарахування відповідачу у період з 12.03.2025 по 03.08.2025 (за 145 днів) відсотків по 294,00 грн щодня (0,98 % в день) на загальну суму 42630,00 грн (294,00 грн х 145 днів). 
Таким чином, з урахуванням розрахунку первісного кредитора, новий кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» визначив заборгованість відповідача станом на 03.08.2025: по відсоткам у загальній сумі 61366,01 грн (18736,01 грн + 42630,00 грн); по кредиту – 30000,00 грн; по комісії за надання кредиту – 1500,00 грн; по неустойці – 15000,00 грн. А всього до стягнення: 107866,01 грн (а.с. 44-47).

Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання.
Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів».
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
За змістом ч. 3, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Згідно положень ч.ч.1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ч.1 ст. 536 ЦК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом
Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків (ч.1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначена відповідальність за порушення грошового зобов`язаннях, де серед іншого зазначається, що боржник, який прострочив виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.
Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет – грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. 
Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. 
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Згідно з ч. 7 ст. 12 цього Закону умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Несправедливими, зокрема є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; про автоматичне продовження договору, якщо споживач не висловить наміру (п.п. 5, 9 ч. 3ст. 18 Закону).
За змістом п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону № 1023-ХІІправа споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами.

На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що 06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, шляхом обміну повідомленнями було укладено електронний Договір кредитної лінії № 725785424 про надання відповідачу першого траншу кредиту в сумі 7521,00 грн, який зі сторони позичальника підписано електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора «TEUG», а зі сторони кредитодавця - КЕП повноважної особи. Також 06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (позичальник) у той самий спосіб було укладено дві додаткові угоди до договору кредитної лінії про надання відповідачу додаткових траншів кредиту у розмірі 6324,00 грн та 16155,00 грн, кожен, які також підписано позичальником одноразовими ідентифікаторами «7553» та «6315», відповідно, а кредитодавцем - КЕП повноважної особи. 
Позичальник ОСОБА_1 за допомогою інструменту ідентифікації системи BankID Національного банку України пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства.
Суд погоджується з аргументами представника позивача, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайті Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19 та інших.
Факт переказу відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 30000,00 грн за реквізитами платіжної картки: 5457-08ХХ-ХХХХ-8418, яку позичальник повідомив кредитодавцю, доводиться доказами про успішність відповідної платіжної операції, проведеної Банком платника АТ КБ «ПриватБанк» на підставі платіжних доручено платника, де окрім суми переказу зазначено особу отримувача ОСОБА_1 , номер його банківської картки та надавач платіжних послуг отримувача: АТ КБ «ПриватБанк». Сума операції, дата/час операції: 7521,00 грн – 06.01.2025 14:51:21; 6324,00 грн – 06.01.2025 15:12:40; 16155,00 грн – 06.01.2025 16:06:48.
У цьому контексті суд звертає увагу на положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги», яке регламентує наступне: надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.
З наведеного вище положення слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , відомості про нього, як про належного отримувача не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.

Отже, зазначений вище Договір кредитної лінії № 725785424 від 06.01.2025 є укладеним. Відповідач ОСОБА_1 , отримав від кредитора від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит в сумі 30000 грн трьома безготівковими переказами.
За умовами кредитного договору відповідач ОСОБА_1 мав зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повернути кредит в сумі 30000,00 грн та сплатити комісію за надання кредиту в загальній сумі 1500 грн, а також сплатити визначені договором проценти, перший платіж за якими мав бути здійснений на кінець 30 денного дисконтного періоду кредитування – до 05.02.2025, але не пізніше як за три пільгові дні після нього.
Своє грошове зобов`язання за договором позичальник ОСОБА_1 не виконав та у порушення п. 7.4.1 договору не сплатив проценти за користування кредитом на кінець строку кредитування, який згідно умов договору (п. 3.1, п. 7.1) складає 30 днів: з 06.01.2025 по 05.02.2025, а отже відповідач не вчинив активних дій спрямованих на продовження (пролонгацію) строку кредитування відповідно до п. 3.2, 3.3 договору. 
Такий строк у договорі має назву «Дисконтний період кредитування» – період, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати обов`язки, зокрема позичальник у цей період може отримувати нові транші кредиту за умови сплати процентів та повернення частини першого (попереднього) траншу кредиту тощо.
У пункті 7.1 кредитного договору зазначається, що кінцева дата дисконтного періоду – 05.02.2025 є рекомендованою (не обов`язковою) датою для повного повернення усієї суми кредиту за всіма наданими траншами. 
Такий рекомендаційний характер цієї умови договору ґрунтується на умовах щодо можливості продовження (пролонгації) дисконтного періоду кредитування.
Відповідним правом на продовження дисконтного періоду кредитування на той самий строк відповідач не скористався, оскільки не виконав умови, визначені договором для зміни (продовження) строку кредитування (п. 3.2, 3.3 договору). 
З`ясовані судом обставини та розрахунок заборгованості, складений кредитодавцем станом на 11.03.2025, свідчать, що відповідач в порушення вимог п.п. 7.4.1, 7.5 Договору прострочив виконання зобов`язання по сплаті процентів та комісії у дату обов`язкового платежу – 05.02.2025, вказану в договорі як дата закінчення дисконтного періоду кредитування для цілей застосування зниженої дисконтної процентної ставки, що згідно п. 8.7.1 договору застосовується за умови повернення суми кредиту та сплати усіх платежів після спливу 30 днів строку кредитування -до 05.02.2025 Тому первісний кредитор, згідно умов кредитного договору (п. 8.3) перерахував відповідачу проценти за базовою процентною ставкою – 0,98 % в день, які за період з 06.01.2025 по 05.02.2025 склали суму 8820,00 грн; прострочена комісія – 1500 грн. 
Одночасно з цим, відповідно до п. 9.1.1.7 договору у кредитодавця виникло право вимагати від боржника дострокового виконання його обов`язку у повному обсязі, тобто повернення усієї суми кредиту 30000 грн та сплати всіх платежів Тобто вже за місяць після прострочення – з 05.03.2025 кредитор мав право припинити кредитування відповідача, висунувши йому вимогу дострокового повернення кредиту та сплати процентів за фактичний час користування кредитними коштами.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» таким правом скористався та 11.03.2025 відступило своє право вимоги за договором факторингу № МВ-ТП/26 – позивачу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на загальну суму заборгованості 65236,00 грн, з яких: 30000,00 грн – заборгованість за кредитом; 18736,00 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими у період з 06.01.2025 по 11.03.2025 (64 дні) за ставкою 0,98 % в день; 1500,00 грн – комісія за надання кредиту; 15000,00 грн – неустойка за невиконання строкового зобов`язання понад 14 днів (50% від простроченої суми кредиту). 
Вищевказані дії первісного кредитора щодо складання розрахунку заборгованості та відступлення прав вимоги новому кредитору – позивачу на загальну суму 65236,01 грн суд розцінює як вимогу про дострокове припинення кредитування в порядку передбаченому п. 9.1.1.7 Договору. 
Представником позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» долучено належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують перехід до позивача права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025, які позивач набув від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу № МВ-ТП/26 від 11.03.2025 та Реєстру боржників від 11.03.2025. 
Враховуючи такі обставини, суд вважає, що новий кредитор у відступленому простроченому грошовому зобов`язанні - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не мав права поновлювати кредитування відповідна та донараховувати йому відсотки за базовою та, водночас, санаційною ставкою 0,98 % в день від суми заборгованості по кредиту за період з 12.03.2025 по 03.08.2025 (за 145 днів) відсотків , що в сумі склали 42630,00 грн . 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Строк кредитного договору є істотною умовою, оскільки саме протягом цього строку сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до умов договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, 2 ст. 631 ЦК ) та може бути змінено (скорочено) кредитодавцем шляхом висунення боржнику, який прострочив виконання грошового зобов`язання, вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, сплати процентів та інших платежів, як відбулось у даному випадку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 48736,00 грн, з яких: 30000,00 грн – заборгованість по кредиту; 18736,00 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за базовою процентною ставкою 0,98 % в з 06.01.2025 по 11.03.2025. 
Підстав для застосування пільгової/дисконтної чи зниженої/індивідуальної процентної ставки у кредитодавця не було, по причині не виконання позивальником, передбачених договором умов для їх застосування. 
Щодо стягнення комісії за надання кредиту (1500 ,00 грн) та неустойки (15000,00 грн), які нараховані відповідачу кредитодавцем ТОВ «МАНІВЕО швидка фінансова допомога» та увійшли до загальної суми боргу, що 11.03.2025 відступлена позивачу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно договору факторингу, то суд керуючись ст. 13 ЦПК України не вирішує це питання, оскільки такі суми не заявлені до стягнення позивачем у змісті позовних вимог.

Вирішення питання розподілу судових витрат.
За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у сумі 7422,4 грн, з яких: 2422,40 грн – судовий збір; 5000,00 грн - витрати на правову допомогу.
Сплата судового збору підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. 
Понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджується: копію Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та АО «Ліга юридичних технологій та інновацій»; Додатковою угодою № 1526 від 02.09.2025 до договору із зазначенням відомостей про боржника ОСОБА_1 ; копією Акта приймання-передачі наданих послуг з описом послуг на загальну суму 5000,00 грн; платіжною інструкцією № 47 від 02.09.2025 про оплату наданих послуг правової допомоги у розмірі 5000,00 грн; копію ордера на надання правничої допомоги від 02.12.2024 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», виданого АО на ім`я адвоката Колінько А.В. 

Ціна позову визначена сумою стягнення та складає 91366,01 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги на суму 48736,00 грн що становить 53,34 %, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача підлягають стягненню судові витрати у загальній сумі 3959,11 грн, з яких 1292,11 грн судового збору (2422,4 грн х 53,34 %) та 2667,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (5000,00 грн х 53,34 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором № 725785424 від 06.01.2025 у розмірі 48736,00 грн (сорок вісім тисяч сімсот тридцять шість гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» судові витрати в сумі 3959,11 грн (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 11 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:
позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», місцезнаходження: вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, 14017; код ЄДРПОУ: 39700642;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя         А.О. Залеська