ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2026 м. Київ	Справа № 910/2359/26	

За позовом: ЗАСТУПНИКА КЕРІВНИКА КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ПРОКУРАТУРИ в інтересах держави в особі:
позивача: МІНІСТЕРСТВА ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ;
до відповідача-1: РЕГІОНАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО МІСТУ КИЄВУ;
до відповідача-2: КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ ТАРАСА ШЕВЧЕНКА;
до відповідача-3: фізичної особи-підприємця ШКУЛЬОВА АНДРІЯ ВІКТОРОВИЧА;
про: визнання договору недійсним та зобов`язання повернути нерухоме майно.

Суддя Сергій Балац
Секретар судового засідання Молодід Д.С.
Представники:
прокурор у справі: Синюк І.А.;
позивача: не з`явилися;
відповідача-1: Медведський В.Д.; 
відповідача-2: Мельник Т.М.;
відповідача-3: не з`явилися.
С У Т Ь С П О Р У:

ЗАСТУПНИК КЕРІВНИКА КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ПРОКУРАТУРИ звернувся до господарського суду міста Києва в інтересах держави із позовом в особі МІНІСТЕРСТВА ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ до РЕГІОНАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО МІСТУ КИЄВУ, КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ ТАРАСА ШЕВЧЕНКА та фізичної особи-підприємця ШКУЛЬОВА АНДРІЯ ВІКТОРОВИЧА про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути нерухоме майно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що орендар за укладеним між відповідачами договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № 9692, здійснює використання орендованого приміщення не за освітнім призначенням, що призвело до звернення прокурора до господарського суду з позовними вимогами про визнання вказаного правочину недійсним та зобов`язання орендаря повернути орендоване майно балансоутримувачу. 
Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2359/26 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 13.04.2026.
Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що положення Закону України "Про освіту" та Перелік № 796 дозволяють надання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, та які пов`язані із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. Також в поданому відзиві відповідач-1 зазначає про невірно обраний прокурором спосіб захисту.
Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким повністю погодився з позицією відповідача-1, викладеною у відзиві останнього.
Прокурор скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив відповідача-1, в якій зазначив про те, що надання орендарю права використовувати орендоване нежитлове приміщення для здійснення господарської діяльності порушує приписи частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", що є підставою для визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № 9692 недійсним.
Відповідачем-3 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Відповідач-3 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності будь-яких системних або підтверджених порушень відповідачем-3 умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № 9692. Також в поданому відзиві відповідача-3 останнім зазначено про відсутність предмету спору у даній справі у зв`язку з поверненням відповідачем-3 відповідачу-2 орендованого приміщення за вказаним договором.
В підготовчому засіданні 13.04.2026 оголошено перерву до 04.05.2026.
До господарського суду надійшли письмові пояснення прокурора в яких зазначено про наявність підстав для визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № 9692 недійним. Також у вказаних письмових поясненнях наявна, зокрема, заява прокурора про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно.
Ухвалою від 04.05.2026 провадження у справі № 910/2359/26 в частині позовної вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно закрито.
В підготовчому засіданні 04.05.2026 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 01.06.2026.
В судовому засіданні 01.06.2026 суд на місці ухвалив: відкласти судове засідання на 08.06.2026.
В судовому засіданні 08.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про те, що вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені в цьому судовому засіданні.
В судовому засіданні 08.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши доводи прокурора та відповідачів у справі по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва, 

В С Т А Н О В И В :

Між відповідачем-1, як орендодавцем, відповідачем-2, як балансоутримувачем, та відповідачем-3, як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № 9692 (далі - Договір/оспорюваний правочин), відповідно до предмету якого відповідач-1 та відповідач-2 передають, а відповідач-3 приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов (п. 1.1 розділу ІІ Договору "Незмінювані умови договору").
Пунктом 4.1 розділу І Договору "Змінювані умови договору" визначено, що об`єктом оренди є: нежитлові приміщення 1-го поверху гуртожитку № 15, А, загальною площею 56,0 кв.м., за адресою: 03189, м. Київ, вул. Юлії Здановської, 81. 
Положеннями пункту 4.1 розділу ІІ Договору "Незмінювані умови договору", зокрема, передбачено, що у разі припинення договору відповідач-3 зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних відповідачу-3 речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало в момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо відповідачем-3 були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом.
Умовами пункту 7.1 розділу І Договору "Змінювані умови договору" передбачено, що цільове призначення майна - проведення тренінгів та семінарів з виготовлення харчової продукції. 
Між відповідачем-2 та відповідачем-3 підписано та скріплено відбитками їх печаток акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.07.2024 № б/н, відповідно до якого відповідач-2 передав, а відповідач-3 прийняв об`єкт оренди за Договором.

Приписами частини 3 статті 759 Цивільного кодексу України встановлено, що особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Положеннями частини 6 статті 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що відносини оренди рухомого та нерухомого майна, що належить закладам освіти, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених законами України "Про освіту", "Про дошкільну освіту", "Про повну загальну середню освіту", "Про позашкільну освіту", "Про професійну освіту", "Про фахову передвищу освіту", "Про вищу освіту".

Між сторонами Договору (на підставі договору від 10.03.2026 № 9692/01 про припинення Договору) підписаний та скріплений відбитками їх печаток акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 10.03.2026 № б/н, відповідно до якого відповідач-3 передав, а відповідач-2 прийняв об`єкт оренди за Договором. Відтак, ухвалою від 04.05.2026 провадження у справі № 910/2359/26 в частині позовної вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно закрито.
Враховуючи викладену обставину, спір у даній справі розглядається в частині позовної вимоги прокурора про визнання Договору недійсним на підставі частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, яка мотивована використанням об`єкта оренди за Договором не за освітнім призначенням, оскільки таке майно не може бути використане у підприємницькій діяльності.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.
Приписами частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" (в редакції на момент укладення Договору) встановлено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Пунктом 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 № 483, не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди як майно закладів освіти.
Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.
Водночас, підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затверджених постановою КМУ від 27.08.2010 № 796 передбачено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Відтак, чинний на момент укладення оспорюваного правочину Закон України "Про освіту" містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. 
При цьому, Закон України "Про освіту" не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, а також згаданих підзаконних нормативно-правових актів, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом, обслуговуванням такого процесу чи його учасників. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу суди мають вирішувати виходячи із конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі, і для обслуговування учасників освітнього процесу можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Вказаний правовий висновок закріплений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 927/66/23.
Обставини, які б свідчили про те, що в результаті використання відповідачем-3 об`єкту оренди за Договором погіршуються соціально-побутові умови студентів або працівників навчального закладу/відповідача-2 в межах даної справи судом встановлено не було.
Види діяльності відповідача-3, зокрема, наступні: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у. 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти.
Так, рішення відповідача-2 про намір передати об`єкт оренди за Договором в оренду було погоджено позивачем, відповідно до листа останнього від 29.04.2024 № 1/7380-24.
При цьому, звітом робочої групи відповідача-1 про періодичний комплексний огляд об`єкта оренди від 31.03.2025 № б/н, зокрема, зафіксовано використання відповідачем-3 об`єкту оренди за Договором згідно умов Договору, тобто, для проведення тренінгів та семінарів з виготовлення харчової продукції. Вказана обставина зазначена у відзиві відповідача-1.

Приписами частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.
Положеннями частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсними оспорюваного правочину задоволенню не підлягає, оскільки останній не суперечить положенням частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, а об`єкт оренди за Договором використовується/використовувався згідно умов Договору (звіт робочої групи відповідача-1 про періодичний комплексний огляд об`єкта оренди від 31.03.2025 № б/н), тобто з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу без погіршення соціально-побутових умов студентів або працівників навчального закладу/відповідача-2.

Приймаючи до уваги припинення Договору та повернення об`єкту оренди, визнання оспорюваного правочину недійсним не призведе до жодних наслідків, оскільки право позивача жодним чином не порушене, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним.
Крім того, фактичне користування майном на підставі Договору унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий правочин повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту його укладення. При цьому, приймаючи до уваги факт припинення Договору, визнавати оспорюваний правочин недійсним на майбутнє немає підстав.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, 

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Повне рішення складено 18 червня 2026 року

Cуддя Сергій Балац