Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/5329/25
Номер провадження 2/299/834/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий - суддя Кашуба А.В., секретар судового засідання Чернянчук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Юніт Капітал» 27.10.2025 звернулося до суду із вказаним позовом.
Суд за результатом судового розгляду справи 16.02.2026 ухвалив Рішення про задоволення позову. 
Відповідач ОСОБА_1 подав 12.03.2026 до суду заяву про перегляд заочного рішення.
Суд Ухвалою від 07.04.2026 скасував Заочне рішення від 16.02.2026 у цивільній справі №299/5329/25 і призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
15.04.2026 представник відповідача адвокат Калінін С.К. подав відзив.
16.04.2026 представник позивача адвокат Кукса К.О. подав заяву про зменшення позовних вимог у частині вимоги про стягнення процентів за користування кредитом: просить суд прийняти до розгляду зменшені позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 22675 грн.
16.04.2026 представник позивача адвокат Кукса К.О. подав відповідь на відзив з урахуванням зменшених вимог позову. 

У Відзиві відповідач заявив, що позов визнає частково. ОСОБА_1 визнає, що уклав із ТОВ «Макс Кредит» договір №00-9842325 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.07.2024 та отримав кредит у сумі 10 тисяч грн., які не повернув. Проте, відповідач заперечує визначений позивачем розмір заборгованості у сумі 17835 грн. А саме, заперечує законність встановлення комісії за надання кредиту, розмір заборгованості за процентами та штрафними санкціями. 
Щодо комісії за надання кредиту. За пунктом 1.6 Договору, позичальник зобов`язаний сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 1500 грн. А позивач у своїх позовних вимогах просив стягнути тіло кредиту у розмірі 11500 грн, коли розмір кредиту є 10 тисяч грн.. Це означає, що позивач не звертався до суду із вимогою про стягнення комісії за надання кредиту. 
У графіку платежів визначено платіж за надання кредиту у сумі 1500 грн. Представник відповідача доводить, що ця умова договору є нікчемною, бо позивач не довів, що призначення цього платежу – це плата за дії, які є послугами кредитодавця.
Також позивач зазначив, що за договором нараховано штрафні санкції у розмірі 2500 грн. Проте ця вимога задоволенню не підлягає, бо позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки на час воєнного стану відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Крім того, представник відповідача вважає, що розмір процентної ставки, визначений договором, не відповідає закону. Але статтею 8 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Тому умова договору про розмір процентів за користування кредитом 1,45% є нікчемною. З урахуванням нікчемності цього пункту договору проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Позивач нараховував проценти за 148 календарних днів - з 05.07.2024 по 29.11.2024. у 2024 році розмір облікової ставки (%річних) становив: з 14.06.2024 по 12.12.2024 – 13%. Представник відповідача провів контр розрахунок заборгованості за процентами: проценти за користування кредитом складають 525,68 грн. 
Крім того, представник відповідача посилається та те, що пункт 1.5.1 договору, яким встановлено розмір плати за користування кредитом – 1,45% на день (529,25% річних) – є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), а тому є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності. 
Відповідач сплатив 3625 грн на виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Тому його заборгованість складає 6900,68 грн (10000+525,68-3625). 
Тому відповідач просить позов задоволити в частині стягнення заборгованості у сумі 6900,68, з яких 525,68 грн – це проценти за користування кредитом, решта – тіло кредиту.
Відповідно наводить такий розподіл судових витрат: на відповідача слід покласти 569,84 грн судового збору, сплаченого позивачем. Витрати позивача на правничу допомогу у сумі 7000 грн не відповідають принципам розумності, а тому до розподілу слід віднести 5000 грн витрат на правничу допомогу, з яких за принципом пропорційності на відповідача слід покласти 1176,18 грн витрат позивача на правничу допомогу.
Сторона відповідача заявила про понесення судових витрат: 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Пропорційно до задоволених позовних вимог з позивача на користь відповідача слід стягнути 3823,81 грн витрат відповідача на професійну правничу допомогу. 

Позивач у відповіді на відзив заявив, що заперечення відповідача є необґрунтованими.
Щодо комісії за надання кредиту. Відповідно до кредитного договору – комісія за надання кредиту – це одноразова винагорода, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем кредиту та встановлена в п.1.6 цього Договору. Відповідач погодився із цією умовою договору при укладенні договору. 
Щодо стягнення штрафу та пені. Позивач не просив суд стягувати 2500 грн штрафними санкціями, які нараховані позичальнику. Хоча це нарахування і відображено у складових заборгованості позичальника у мотивувальній частині позовної заяви. Але позивач нарахував позичальнику після закінчення строку кредитування проценти річних на підставі ст.625 ЦК України.
Щодо нарахування процентів за користування кредитом. Позичальник погодився на укладення договору саме на умовах сплати процентів за користування кредитом на строк 360 днів у розмірі 1,45% в день. Денна процентна ставка за цим Договором дорівнює 1,5%.
Щодо витрат відповідача на правничу допомогу. Позивач стверджує, що відповідач не надав доказів на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. При цьому, позивач вважає, що зазначені відповідачем ціни за адвокатські послуги є завищеними, неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.
Тому позивач просить суд зменшені позовні вимоги у сумі 22675 грн задоволити, судові витрати позивача у повному обсязі покласти на відповідача (2422,40 грн судовий збір, 7000 грн витрати на правничу допомогу).

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду справи. Клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Судовий розгляд справи проведено без участі сторін та їх представників.
Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, вивчивши доводи відзиву та дослідивши подані відповідачем письмові докази на підтвердження судових витрат, вивчивши доводи відповіді на відзив, суд вирішив наступне.
Відповідач визнав обставину укладання Договору кредиту №00-9842325 із ТОВ «Макс кредит» 05.07.2024 та ту обставину, що кредитодавець виконав свій обов`язок та надав, а Відповідач отримав кредитні грошові кошти у сумі 10 тисяч гривень на строк 360 днів на умовах повернення та платності кредиту та на інших умовах, встановлених Договором.
Відповідач визнав, що прострочив грошові зобов`язання за Договором - не повернув у повному обсязі кредит у встановлений Договором строк та не сплатив у встановлений строк та розмірі проценти за користування кредитом.
Тому ці обставини не підлягають доказуванню та суд вважає їх встановленими.
Суд встановив, що відповідно до умов Кредитного договору, 1.2. Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 10000.00 (десять тисяч нуль копійок) гривень. Тип Кредиту – кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. 1.3. Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «30» червня 2025р. згідно умов пункту 3.5 цього Договору. 1.4. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «30» липня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування). Дата повернення кредиту, Періодичні дати оплати процентів та дата сплати Комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. У разі, якщо Позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за днем Періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за цим Договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього Договору. У разі, якщо Позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за цим Договором по сплаті нарахованих процентів на Періодичну дату оплати процентів та поверне повністю Суми кредиту не пізніше наступного дня за днем Періодичної дати оплати процентів, то вважатиметься, що Позичальник повністю достроково погасив кредит. 1.5. Тип процентної ставки – фіксована. 1.5.1. Стандартна процента ставка складає 1,45% (один цілих 45 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. 1.6. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 1500.00 (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок) грн.,яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. 2.8. Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "05"липня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 10000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно із Графіком платежів (Додаток №1 до Договору), позичальник зобов`язався кожні 25 днів сплачувати проценти за користування кредитом у сумі 3625 грн, а у останній день строку кредитування, 30.06.2025 – сплатити комісію у сумі 1500 грн та повернути 10000 грн тіла кредиту.
Не заперечив Відповідач і перехід права вимоги за Кредитним договором до Позивача. 
Позивач надав достатні належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що право вимоги до позичальника за Кредитним договором №00-9842325 від 05.07.2024 перейшло до Позивача. Сукупність цих доказів є достатньою, і такі не викликали у суду сумнівів у їх достовірності.
14.05.2025 між первісним кредитором та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал про відступлення прав грошових вимог.
Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 14.05.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
До позивача перейшло право вимоги за кредитним договором на загальну суму 29335 грн, з яких 17835 грн – проценти за користування кредитом, заборгованість у сумі 11500 грн визначена як тіло кредиту.
Суд перевірив доводи відповідача на обґрунтування заперечень проти задоволення частини вимог позову та дійшов наступних висновків.
Відповідач стверджує, що умова Договору про встановлення обов`язку позичальника сплатити одноразову комісію за надання кредиту – є нікчемною.
Суд перевірив доводи відповідача про нікчемність умови договору щодо сплати комісії за надання кредиту та дійшов наступного висновку.
Відповідно до пункту 1.6 Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1500 грн. Згідно із розділом «Терміни та визначення» Договору комісія визначена як одноразова плата за надання кредиту, при цьому прямо зазначено, що така комісія не є платою за додаткову та/або супутню послугу кредитодавця.
Суд враховує, що відповідно до статті 1054 ЦК України надання кредиту є основним обов`язком кредитодавця за кредитним договором. При цьому плата за користування кредитом вже визначена сторонами у формі процентів за користування кредитом у розмірі 1,45% на день.
Отже, за змістом умов Договору комісія фактично встановлена не за окрему самостійну послугу, надану позичальнику, а за саме надання кредиту, тобто за виконання кредитодавцем власного основного договірного обов`язку.
Позивач не надав суду доказів того, що спірна комісія є оплатою конкретної додаткової чи супутньої послуги, яка замовлялась або фактично надавалась відповідачу окремо від самого кредитування. Так само позивач не навів переконливого обґрунтування самостійної економічної природи цього платежу.
Суд враховує, що одночасне встановлення значного розміру процентів за користування кредитом — 1,45% на день та додаткової одноразової комісії за саме надання кредиту, має ознаки покладення на споживача додаткового фінансового тягаря понад плату за користування кредитом, встановлення дублюючої плати за надання кредиту та може свідчити про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживача.
Сам по собі факт погодження позичальником умов договору не виключає обов`язку суду перевірити зміст таких умов на відповідність принципам добросовісності, розумності та справедливості у сфері споживчого кредитування.
Оскільки зі змісту договору вбачається, що комісія є фактично додатковою, дублюючою проценти, платою за саме надання кредиту, а не оплатою окремої послуги, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для її стягнення.
Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту у сумі 1500 грн слід відмовити.
Згідно із Графіком платежів (Додаток 1 до Договору) у останній день строку кредитування позичальник повинен був сплатити 1500 грн комісії та 10000 грн тіла кредиту. У прохальній частині вимог позову позивач просить стягнути загальну суму заборгованості за договором, а у мотивувальній частині позову наводить складові: 11500 грн тіла кредиту, 17835 грн процентів за користування кредитом. Очевидно, що до «тіла кредиту» (10000) у мотивувальній частині позову додано суму комісії за надання кредиту (1500). Заборгованість за комісією за надання кредиту є фактично включеною до загальної заборгованості за договором, яку просить стягнути позивач (29335=10000+1500+17835). Тому відмова у стягненні комісії через те, що у складових частинах загальної заборгованості її не виведено окремо, а додано до тіла кредиту, - це буде відмовою з формальних підстав. У цій частині доводи відповідача суд відхиляє. 
Відповідач стверджує, що розмір погоджених сторонами Договору процентів за користування кредитом суперечить вимогам Закону.

Згідно умов Договору про розмір процентів та строк кредитування, Графіку платежів, за весь строк кредитування позичальник повинен був сплатити 52200 грн процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості, що здійснений первісним кредитором, проценти за користування кредитом нараховано у межах строку кредитування до його закінчення – до 29.11.2024 у сумі 17835 грн. 29.11.2024 первісний кредитор списав 2500 грн нарахованих процентів за користування кредитом. Після 29.11.2024 проценти за користування кредитом не нараховувалися, хоча строк кредитування не сплив. Право вимоги за договором від первісного кредитора до Позивача було передано 14.05.2025. 
Проценти за користування кредитом були нараховані первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги. Після переходу права вимоги до позивача останній самостійного нарахування процентів за користування кредитом чи процентів річних на підставі ст.625 ЦК України не здійснював.

Суд перевірив доводи Відповідача про невідповідність розміру денної процентної ставки встановленим законом обмеженням та доводи про те, що умови договору про розмір процентів за користування кредитом у зв`язку із цим є нікчемними, та дійшов наступного висновку.
По-перше, Відповідач безпідставно ототожнив поняття «денна процентна ставка» та «процент за користування кредитом». Денна процентна ставка – це фінансова величина, відмінна від поняття «плата за кредит, процент за користування кредитом». Ця величина розраховується за формулою, визначеною законом, та її розмір залежить від строку кредитування та розміру процентів за користування кредитом (ці складові включені до формули, де розмір процентів за користування кредитом включений до загальних витрат за кредитом). Так розмір процентів за користування кредитом стає обернено пропорційним до тривалості строку кредитування.
Тому доводи відповідача про те, що проценти за користування кредитом не мали перевищувати 1% - суд відхиляє.
Суд перевірив і відповідність розміру денної процентної ставки за цим Договором вимогам закону.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено.
Отже, Договір кредиту укладено після набрання чинності змінами до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», внесеними Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Тому, максимальний розмір денної процентної ставки по Договору кредиту не може перевищувати: протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. (до 19.08.2024 включно).
Договір укладено 05.07.2024, отже максимальний розмір денної процентної ставки міг становити 1,5%.
Відповідно до пункту 1.7.1. Договору, Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки з урахуванням Комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5%.
Отже, положення Кредитного договору відповідає вимогам Закону щодо розміру денної процентної ставки, а у її обчислення включено стандартну процентну ставку та комісію.
Суд перевірив доводи відповідача про те, що умови договору щодо розміру денної процентної ставки суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування», та дійшов наступного висновку.
Законом України №3498-IX від 22.11.2023 внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими встановлено граничний розмір денної процентної ставки.
Водночас пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» законодавець передбачив поетапне зниження максимально допустимого розміру денної процентної ставки:
• протягом перших 120 днів — 2,5%; 
• протягом наступних 120 днів — 1,5%; 
• після завершення перехідного періоду — 1%. 
Суд враховує, що метою такого правового регулювання було поступове приведення ринку споживчого кредитування до нових законодавчих обмежень та забезпечення адаптації учасників ринку до нових правил визначення вартості кредиту.
Тлумачення відповідача про те, що перехідні положення не поширюються на договори, укладені після набрання чинності Законом №3498-IX, фактично призводило б до застосування більш суворого обмеження до нових договорів одночасно із збереженням м`якших правил для договорів, укладених раніше, що суперечило б самій меті перехідного регулювання.
Оскільки кредитний договір укладено 05.07.2024, тобто у межах другого етапу перехідного періоду, максимальний допустимий розмір денної процентної ставки становив 1,5%.
Відповідно до умов договору денна процентна ставка становила 1,5%, а тому умови договору в цій частині відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, суд визнав обґрунтованими доводи позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, які нараховані первісним кредитором у розмірі 17835 грн. Заборгованість за тілом кредиту у сумі 10000 грн визнав Відповідач. 
Відповідач стверджує, що вніс 3625 грн в рахунок платежів за договором. Суд пересвідчився, що 30.07.2024 позичальник сплатив 3625 грн, що відповідно до графіку платежів є сплатою процентів за користування кредитом. Тому розмір заборгованості за тілом кредиту (10000), які мали бути сплачені у останній день строку кредитування 30.06.2025 – не зменшуються на сплачену суму.
Загальний розмір заборгованості - 29335 грн. Позивач зменшив загальний розмір позовних вимог та просить стягнути 22675 грн. Зі слів позивача зменшення суми є наслідком перерахунку процентів за користування кредитом. Тобто комісія у сумі 1500 грн включена до зменшених грошових вимог позову. Тому, позов з урахуванням зменшення розміру позовних вимог є обґрунтованим частково (на суму 21175 грн) та підлягає задоволенню за винятком вимоги про стягнення комісії у сумі 1500 грн.
У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених зменшених вимог позову. Позов задоволено на 93,38%
За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що є судовими витратами позивача, які суд вирішує стягнути на його користь із відповідача у зв`язку із задоволенням позову.
Позивач підтвердив понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн: надано, зокрема, Договір про надання правничої допомоги, та АКТ прийому-передачі наданих послуг, детальний опис робіт та послуг. 
Відповідач заявив клопотання зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 5000 грн.
Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є явно неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт і наданих послуг; із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; із ціною позову. Справа є незначної складності та розглядалася у спрощеному позовному провадженні, представник позивача не брав участі у судовому засіданні, адвокат має договір на тривале представництво інтересів позивача у справах про стягнення заборгованості за кредитними угодами, а тому виконані адвокатом роботи та надані послуги є напрацьованими та шаблонними, що значно скорочує витрати часу та обсяг робіт. Вимоги частини 4 ст.137 ЦПК України не дотримано. Тому суд на підставі ч.4 ст.137, ч.3 ст.141 ЦПК України визначає до розподілу 5000 грн витрат позивача на правничу допомогу.
Відповідач заявив про понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, на підтвердження яких надав: Договір про надання професійної правничої допомоги №б/н/26 від 08.03.2026, Додаток №1, Акт виконаних робіт від 15.04.2026. Надані документи у своїй сукупності підтверджують витрати відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі у загальному розмірі 5000 грн. Ці витрати покладаються на відповідача. Клопотання Позивача про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу суд вважає необґрунтованим. Оскільки суд визнав витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5000 грн такими, що є співмірними зі складністю справи та відповідають обсягу проведених робіт, то витрати на правничу допомогу відповідача у цій же справі у розмірі 5000 грн за цим же принципом суд визнає співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних представником відповідача робіт та наданих послуг.
Тому, на відповідача слід покласти 6931,21 грн судових витрат позивача (7422,20*93,38%).
На позивача слід покласти 331 грн судових витрат відповідача (5000*6,62%).
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 6600,21 грн судових витрат позивача як різницю між сумами судових витрат, покладених на обидві сторони.
На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Зменшені позовні вимоги задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №00-9842325 від 05.07.2024 року у розмірі 21175 грн (двадцять одна тисяча сто сімдесят п`ять гривень) та 6600,21 грн (шість тисяч шістсот гривень 21 коп) судових витрат позивача.
У задоволенні вимог позову у іншій частині – відмовити.

Відповідач може подати до суду, який розглянув справу, заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду або протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 . 

Головуючий	Кашуба А. В.