П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/17825/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.
Суддя-доповідач: Слободонюк М.В. 

11 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позов задоволено частково. Зокрема:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 220550003322 від 24 липня 2025 року;
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 220550003322 від 01 жовтня 2025 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993 та періоди роботи з 23.09.1994 по 22.05.1998, з 26.05.1998 по 26.06.1998, з 01.07.1998 по 07.04.2025, і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.07.2025 та здійснити відповідні нарахування та виплату;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;
- в задоволення решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти зазначають, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильно застосовано норми матеріального права та надано помилкову оцінку наявним у справі доказам. На думку апелянтів, висновки суду щодо наявності підстав для зарахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу позивача не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення.
Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказує, що суд вийшов за межі своїх повноважень, втрутившись у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, зобов`язавши зарахувати відповідні періоди до страхового стажу та призначити пенсію, що належить виключно до компетенції пенсійного органу.
До суду надійшов відзив на апеляційні скарги від представника позивача, в якому останній просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 16.07.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення /перерахунок пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24 липня 2025 року № 220550003322 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком № 2.
04.09.2025 позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.
За результатом розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 04.09.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 220550003322 від 01.10.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком № 2.
Не погоджуючись із відмовами відповідачів, позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами безпідставно не зараховано позивачу до страхового та пільгового стажу спірні періоди навчання та роботи за Списком № 2, попри наявність належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним робіт у шкідливих і важких умовах праці, а формальні недоліки в оформленні документів не можуть бути підставою для обмеження права особи на пенсійне забезпечення.
При цьому суд дійшов висновку про наявність у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим визнав протиправними рішення органів Пенсійного фонду про відмову у її призначенні та зобов`язав відповідний орган призначити позивачу пенсію з дати звернення.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Частиною 1 ст. 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
До страхового стажу позивача не зараховано період навчання в ПТУ № 42 з 01.09.1992 по 30.06.1993 з підстав відсутності зазначення дати видачі диплому, що, на думку колегії суддів, не є достатньою правовою підставою для неврахування такого періоду.
Колегія суддів виходить з того, що сам по собі факт наявності окремих недоліків у заповненні документів не свідчить про недостовірність відомостей щодо навчання позивача, якщо такі обставини в цілому підтверджуються наявними у справі доказами. При цьому пріоритет має надаватися встановленню реального змісту правовідносин, а не формальним ознакам оформлення документів
Суд апеляційної інстанції також враховує, що обов`язок щодо належного оформлення документів покладається на відповідні установи, а не на особу, яка навчалася чи працювала, а відтак недоліки у веденні документації не можуть мати негативних наслідків для позивача
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист, зокрема у постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не спростовують правильності прийнятого рішення.
Також, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди пільгової роботи з 23.05.1994 по 22.05.1998, з 01.07.1998 по 07.04.2025, згідно наданої довідки виданої ДСГП «Ліси України» від 29.08.2025 № 640, оскільки назва посади «газоелектрозварювальник» не відповідає посаді, що передбачена Списком № 2 розділом ХХХІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2016 № 461- «газозварник, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах, електрозварники».
Записами трудової книжки позивача від 21.11.1988 серії та довідкою виданою ДСГП «Ліси України» від 29.08.2025 № 640 підтверджується трудова діяльність ОСОБА_1 , а саме:
- з 23.05.1994 по 22.05.1998 та з 01.07.1998 по 31.05.2025 на посаді газоелектрозварювальника 4-6 розряду на Деражнянському лісопункті Летичівського держлісгоспі (перейменованому з 07.04.2005 в Державне підприємство «Летичівське лісове господарство», з 30.12.2022 реорганізованого шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та створено Деражнянський нижній склад філії «Летичівське лісове господарство» ДП «Ліси України», а з 31.12.2024 - Деражнянський нижній склад Хмельницького над лісництва філії «Подільський лісовий фонд» ДП «Ліси України»);
- з 26.05.1998 по 26.06.1998 на посаді газоелектрозварювальника у військовій частині № НОМЕР_1 .
При цьому, варто врахувати, що Розділом XXXIII Загальні професії списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії газозварювальник, електрозварювальник.
Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII Загальні професії передбачені професії електрозварники та газозварники.
Розділом XXXIII Загальні професії списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою КМУ від 16.01.2003 №36, передбачалися професії газозварник, електрогазозварник.
Враховуючи зазначене, професія електрогазозварника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2 діючих у спірні періоди роботи.
Оскільки вищевказана професія передбачена Списками № 2, чинними у період роботи позивача, то й робота на посаді "газоелектрозварювальника" надає право на пенсію за віком на пільгових умовах у разі виконання відповідних робіт упродовж повного робочого дня.
При цьому відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували достовірність записів у трудовій книжці позивача чи поданих ним довідок, а також не висловлено обґрунтованих зауважень щодо їх змісту.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду про наявність підстав для зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача як таких, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Також колегія суддів погоджується з висновком про те, що сумарна тривалість пільгового стажу позивача суттєво перевищує мінімально необхідний стаж (12 років 6 місяців), передбачений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим відмова у призначенні пенсії є протиправною.
Стосовно доводів апелянта щодо того, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи спірних правовідносин.
Дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень передбачають можливість вибору між кількома правомірними варіантами поведінки, однак у даному випадку відповідач не наділений свободою розсуду щодо зарахування до страхового стажу періодів, які підтверджені належними доказами та відповідають вимогам законодавства.
Натомість, за наявності встановлених законом умов, орган Пенсійного фонду зобов`язаний діяти у чітко визначений спосіб, а саме врахувати відповідні періоди стажу та призначити пенсію, що свідчить про відсутність у нього дискреції у цьому питанні.
З огляду на викладене, зобов`язання судом відповідача зарахувати до страхового стажу спірні періоди та призначити пенсію є належним способом захисту порушеного права, а не втручанням у дискреційні повноваження, оскільки у спірних правовідносинах відповідач не мав альтернативних правомірних варіантів поведінки.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено неточності у його резолютивній частині, які не узгоджуються з установленими обставинами справи та висновками, викладеними у мотивувальній частині рішення.
Так, суд першої інстанції, аналізуючи спірні правовідносини, надав оцінку періоду навчання позивача з 01.09.1992 по 30.06.1993 у контексті його зарахування до страхового стажу. Водночас у резолютивній частині рішення зазначено про зарахування вказаного періоду до пільгового стажу, що не відповідає змісту мотивувальної частини судового рішення.
Крім того, колегією суддів встановлено невідповідність щодо одного із спірних періодів роботи позивача. З матеріалів справи, досліджених судом першої інстанції, вбачається, що предметом розгляду був період роботи з 23.05.1994 по 22.05.1998. Саме цей період наведений у документах, поданих позивачем, а також визначений як предмет позову згідно прохальної частини позовної заяви та був предметом оцінки суду під час вирішення спору.
Проте у резолютивній частині рішення суду першої інстанції помилково зазначено дату початку такого періоду як "23.09.1994", що не відповідає встановленим обставинам справи.
Оскільки наведені неточності не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті, однак потребують усунення з метою приведення резолютивної частини рішення у відповідність до його мотивувальної частини та встановлених судом обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
У силу пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг та часткової зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції, виклавши змінену частину в новій редакції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року змінити в межах абзацу 4 резолютивної частини рішення.
У зв`язку з цим абзац четвертий резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року викласти в наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993 та до пільгового стажу періоди роботи з 23.05.1994 по 22.05.1998, з 26.05.1998 по 26.06.1998, з 01.07.1998 по 07.04.2025, і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.07.2025 та здійснити відповідні нарахування та виплату".
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.