ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/22515/25
провадження № 2/753/1613/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Шепко А.А.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Лебєдєвої Т.О.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 17.06.2026 за правилами загального позовного провадження цивільну справу
ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей,
за участю Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування),
У С Т А Н О В И В:
20.10.2025 позивачка через систему «Електронний суд» звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.10.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.
Ухвалою від 05.11.2025 Дарницький районний суд м. Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. Залучив до участі у справі як орган опіки та піклування Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Зобов`язав Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надати висновок щодо доцільності проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Позов обґрунтований такими обставинами. 30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис за № 624, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . На момент подання даної позовної заяви в Дарницькому районному суді м. Києва розглядається справа № 753/18280/25 про розірвання шлюбу між сторонами. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , які постійно проживають разом з матір`ю та перебувають на повному її утриманні.
У позові позивачка зазначає, що відповідач, хоча формально проживає разом із дітьми, фактично не бере участі у їх вихованні. Обидві дитини мають інвалідність та тяжкі захворювання, що вимагають постійного медичного контролю, чіткого дотримання режиму лікування та стабільного емоційного середовища. Позивачка вказує, що відповідач виявив намір після розірвання шлюбу звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, і на теперішній час сторони тимчасово проживають у спільному житлі, однак планують у майбутньому вирішити питання окремого проживання. Зазначені обставини і стали причиною подачі цього позову до суду як превентивного заходу, оскільки позивачка вважає, що в інтересах дітей необхідно визначити їх місце проживання саме з нею для забезпечення стабільності та правової визначеності між батьками. Просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .
Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.
28.01.2026 до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника. У клопотанні зазначено, що після з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення, письмовий висновок буде направлено на адресу суду. Проте, висновок щодо розв`язання суті спору органом опіки та піклування не надано, оскільки діти фактично проживають з обома батьками.
В судовому засіданні 17.06.2026 позивачка та її представник - адвокат Лебєдєва Т.О. позов підтримали. Пояснили, що мета позову має превентивний характер, оскільки діти дуже хворіють, мають інвалідність, а посвідчення дитини з інвалідністю на одного з дітей оформлене на батька. Позивачка звернулася до відповідних органів для переоформлення посвідчення на себе, проте їй повідомили про необхідність надання рішення суду про визначення місця проживання дітей. Вказали, що відповідач користується пільгами перед ІНФОРМАЦІЯ_5 та отримує соціальні виплати на дитину, але фактично дітьми опікується лише мати.
В судовому засіданні 17.06.2026 відповідач позов не визнав. Пояснив, що спір щодо місця проживання дітей відсутній, він не заперечує проти того, щоб діти проживали з матір`ю як станом на зараз, так і у майбутньому, сторони наразі проживають разом в одній квартирі.
Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд установив наступні обставини та дійшов таких висновків.
30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 624, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . У провадженні суду перебуває справа № 753/18280/25 про розірвання шлюбу між сторонами.
В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Відповідно до витягів з реєстру Київської територіальної громади, позивачка ОСОБА_1 , малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 . Сторони підтвердили в судовому засіданні факт спільного проживання за вказаною адресою однією сім`єю разом з дітьми.
Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 
Суд серед іншого, зауважує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час розгляду справи досягли 10 років. 
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (частина перша статті 161 СК України).
Відтак, системний аналіз зазначеної норми свідчить, що обов`язковою передумовою для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей є факт окремого проживання батьків та наявність між ними спору щодо місця проживання дітей.
Як в судовому засіданні, так і з матеріалів справи встановлено, що сторони та їх малолітні діти зареєстровані та фактично проживають разом за однією адресою. У позові позивачка зазначає, що даний позов є превентивним заходом з боку позивачки, оскільки сторони лише планують у майбутньому вирішити питання окремого проживання після поділу майна.
Як слідує з доказів, наданих позивачкою, малолітні діти постійно проживають та зареєстровані разом з обома батьками. Батько дітей не оспорює і не заперечує того факту, щоб діти проживали з матір`ю. Судом встановлено, що фактично позов був ініційований матір`ю дітей з метою вирішення адміністративних питань щодо переоформлення посвідчень дитини з інвалідністю та отримання соціальних пільг.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дітей, з якою діти і так фактично проживали і від якої батько дітей не вимагав та не вимагає зміни їх місця проживання. Після звернення матері дітей до суду з позовом про визначення їх місця проживання, відповідач в судовому засіданні зазначив, що ніколи не заперечував визначення місця проживання дітей з матір`ю. У встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дітей разом з собою, не звертався, будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей із батьком, стороною позивача суду не надано.
Позовна заява, пояснення позивачки та її представника в судовому засіданні дають суду підстави для висновку про те, що фактично позов є передчасним заходом, пред`явленим за відсутності реального спору про право, з метою вирішення питань в органах соціального забезпечення.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивачки до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, які фактично проживають разом з обома батьками за однією адресою, між батьками дітей виник спір саме щодо їх місця проживання. Батько малолітніх дітей не вимагав від матері дітей змінити їх місце проживання, не порушував в судовому порядку питання щодо відібрання дітей у позивачки, не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з собою.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати факт окремого проживання батьків та спір між ними щодо місця їх проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дітей і з цього приводу між ними існує спір.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення місця проживання дітей заявлені позивачкою передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дітей та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати, понесені позивачкою, слід залишити за позивачкою. Відповідач в судових дебатах вимог щодо розподілу судових витрат не заявляв.
Керуючись нормами ст. 12, 81, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , орган опіки і піклування Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей.
Позивачка ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
17.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. 
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення ухвалено та складено 26.06.2026.

Суддя В.М. Маркєлова