РІШЕННЯ
Іменем України

12 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/345/26 	

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Новик Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Ніжинської міської ради Чернігівської області (код ЄДРПОУ 34644701), площа імені Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕСТЕР НЖ” (код ЄДРПОУ 43887425), вул. Лейпцизька, 5, м. Київ, 01015
про стягнення 241305,20 грн
без виклику (повідомлення) сторін
ВСТАНОВИВ:
Ніжинською міською радою Чернігівської області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕСТЕР НЖ” про стягнення 241 305,20 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди землі від 02.08.2016 за користування земельною ділянкою площею 2,8375 га з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001 за період часу з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з дати набуття ТОВ “ВЕСТЕР НЖ” (27.01.2021 року) у власність нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1000773674104), що знаходиться на земельній ділянці площею 2, 8375 га з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, до останнього в силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України “Про оренду землі” перейшов правовий статус орендаря за Договором оренди землі від 02.08.2016 року, у зв`язку з чим єдиним належним способом захисту порушеного права Ніжинської міської ради є стягнення заборгованості за цим Договором оренди землі.
Ухвалою суду від 16.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив сторонам строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог.
Ухвала про відкриття провадження в справі від 16.04.2026 доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 16.04.2026 о 17:25 год. позивачу та 17:28 год. відповідачу, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзиву на позов не надав. Так само від відповідача не надходило клопотань (заяв) і щодо продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву. 
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Суд зазначає, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження у справі в ухвалі суду від 16.04.2026.
Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
Зважаючи на забезпечену можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України в межах розумного строку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
02.08.2016 між Ніжинською міською радою (орендодавець) та Дочірнім підприємством “Аромат” (орендар) укладений Договір оренди землі (далі – Договір).
Відповідно до п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на підставі рішення № 10-11/2016 одинадцятої сесії сьомого скликання Ніжинської міської ради від 30.05.2016 у м. Ніжині, вул. Борзнянський шлях, 68.
В оренду передається земельна ділянка за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, площею 2,8375 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна – нежитлові будівлі та споруди (пункти 2, 3 Договору).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розташованої в оціночному районі, становить 7389417,50 грн (п. 5. Договору).
Договір укладений терміном на 20 років (п. 8. Договору).
Сторони в пунктах 9– 11 Договору погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рівні 3% від нормативної грошової оцінки за один рік. 
Обчислення розміру орендної плати за землю комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та визначених законодавством коефіцієнтів, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься в терміни визначені Податковим кодексом України, а саме статтею 288.7. 
Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджене документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13. Договору).
Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення комплексу нежитлових будівель). Цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (пункти 15, 16 Договору).
Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43. Договору). 
11.08.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване речове право оренди за Дочірнім підприємством “Аромат” (запис № 15919946). Строк дії речового права – до 10.08.2036; підстава – договір оренди землі від 02.08.2016 б/н.
За актом прийму-передачі земельної ділянки, підписаним сторонами та скріпленим печатками сторін, Ніжинська міська рада передала Дочірньому підприємству “Аромат” земельну ділянку площею 2,8375 га в користування на умовах оренди за договором оренди земельної ділянки, зареєстрованого в реєстраційній службі Ніжинського міськрайонного управління юстиції, в місті Ніжин, Борзнянський шлях, 68. 
27.01.2021 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (м. Київ) Бєлломі О.В. (номер 259), за Товариством з обмеженою відповідальністю “Вестер НЖ” (далі - ТОВ “Вестер НЖ”, код ЄДРПОУ 43887425) в Державному реєстрі речових прав зареєстроване на праві приватної власності (запис № 40292938) на нерухоме майно – комплекс нежитлових будівель загальною площею 7412,9 кв. м за адресою: м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 68 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 285829474104), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.04.2024.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 у справі № 927/1092/21 (набуло законної сили 13.01.2022), позовні вимоги Ніжинської міської ради до ТОВ “Вестер НЖ” задоволені повністю, до стягнення з останнього присуджена заборгованість з орендної плати в сумі 132767,52 грн за період з 27.01.2021 по 20.10.2021 за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2023 у справі № 927/1258/23, яке набуло законної сили 20.02.2024 (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024), позовні вимоги Ніжинської міської ради до ТОВ “Вестер НЖ” задоволені частково, до стягнення з ТОВ “Вестер НЖ” присуджена заборгованість з орендної плати в сумі 201428,71 грн за період з 21.10.2021 по 31.07.2023 за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н; 10400,24 грн 3% річних за період з 01.12.2021 по 31.07.2023 та 60479,57 грн інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по червень 2023 року. 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.06.2024 у справі № 927/459/24, яке набуло законної сили 04.02.2025 (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025), позовні вимоги Ніжинської міської ради до ТОВ “Вестер НЖ” задоволені частково, до стягнення з ТОВ “Вестер НЖ” присуджена заборгованість з орендної плати в сумі 155991,22 грн за період з 01.08.2023 по 31.03.2024 за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н; 8430,76 грн 3% річних за період з 01.08.2023 по 31.04.2024 та 15718,80 грн інфляційних втрат за період з 01.07.2023 року по 31.03.2024 року. 
За частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлене законом.
За висновком суду, обставини встановлені в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 у справі № 927/1092/21, що набуло законної сили 13.01.2022, в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2023 у справі №927/1258/23, що набуло законної сили 20.02.2024 та в рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.06.2024 у справі 927/459/24, що набрало законної сили 04.02.2025 є преюдиціальними при вирішенні даного спору за участю тих самих сторін.
Відповіддю на запит Фінансове управління Ніжинської міської ради № 54 від 11.02.2026 повідомило, що грошові кошти на рахунок бюджету Ніжинської міської територіальної громади за кодом бюджетної класифікації доходів 18010600 (орендна плата юридичних осіб) від Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у період з 11.07.2022 до 09.02.2026 не надходили.
Листом Фінансового управління Ніжинської міської ради № 104 від 30.03.2026 поінформовано про те, що сплата земельного податку/орендної плати від ТОВ «Вестер НЖ» у період з 01.01.2026 до 25.03.2026 відсутня.
Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, станом на 12.02.2026 цільове призначення – 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель – землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно з витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році склала 8043506,60 грн.
У межах даного спору позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н за період з 01.01.2025 по 31.12.2025.
За доводами позивача, враховуючи умови пунктів 9. – 11. Договору, відповідач у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 зобов`язаний був сплатити орендну плату до бюджету громади за користування земельною ділянкою в розмірі 241 305,20 грн (8043506,60 х 3%), оскільки починаючи з 27.01.2021 до ТОВ “Вестер НЖ”, як нового власника нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці площею 2,8375 га з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, перейшов правовий статус орендаря за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н.
11.02.2026 Ніжинська міська рада направила на юридичну адресу ТОВ “Вестер НЖ” рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення претензію № 01.1-24/190 з вимогою погасити наявний борг за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н за період з 01.01.2025 до 31.12.2025.
Поштове відправлення за № R166000021585 ТОВ «ВЕСТЕР НЖ» отримало 23.02.2026 року у відділенні зв`язку АТ «Укрпошта», однак, як вказує позивач, залишило претензію Ніжинської міської ради без відповіді.
Заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001 за адресою: м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 68, за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 у розмірі 241 305,20 грн відповідачем до бюджету громади не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Суд установив, що між Ніжинською міською радою та Дочірнім підприємством “Аромат” (попереднім власником нерухомого майна, розміщеним на спірній земельній ділянці), укладений договір оренди землі від 02.08.2016 б/н.
Вищезазначений факт установлений в рішеннях Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 у справі №927/1092/21, від 13.11.2023 у справі №927/1258/23 та від 24.04.2024 у справі № 927/459/24, які набрали законної сили, а тому наведена обставина не підлягає доказуванню відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, оскільки є преюдиційною.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України “Про оренду землі” відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі – ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами статті 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
За статтею 21 Закону України “Про оренду землі” орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачене договором оренди.
Відповідно до п. 288.1. статті 288 Податкового кодексу України (далі – ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу (п. 288.7. статті 288 ПК України).
Згідно з п. 287.1. статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
За п. 287.6. цієї статті при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене в податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3. статті 287 ПК України).
Відповідно до положень частин 3, 4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
За частиною 1 статті 377 ЦК України (в редакції чинній станом на 27.01.2021, на момент придбання відповідачем нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача). 
Згідно з частинами 1, 2, 6 статті 120 ЗК України (в редакції чинній станом на 27.01.2021) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває в власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.
Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
За змістом частини 3 статті 7 Закону України “Про оренду землі” (в редакції чинній станом на 27.01.2021) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
В подальшому Законами № 1174-ІХ від 02.02.2021 та № 1720-ІХ від 08.09.2021 до перелічених статей ЦК України, ЗК України та Закону України “Про оренду землі” внесені зміни, якими доповнений зміст указаних норм.
У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення в цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не в порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони в зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості продавці нерухомості не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.
Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, в тому ж обсязі та на умовах, як і в попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуте право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Подібна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №922/510/19 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі №917/92/19.
У постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. Superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Таким чином, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що починаючи з 27.01.2021 (моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці), Договір оренди землі, укладений 02.08.2016 між Ніжинською міською радою та ДП “Аромат”, не припинив дію в цілому, натомість, 27.01.2021 відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря з ДП “Аромат” на ТОВ “Вестер НЖ” (відповідача в даній справі), тому у ТОВ “Вестер НЖ” автоматично виникло право користування (оренди) земельною ділянкою площею 2,8375 га за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001 за адресою: м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 68, та відповідно до товариства перейшли як права так і обов`язки орендаря за договором оренди. 
В ст. 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Орендна плата вноситься у терміни, визначені ПКУ (п. 11 Договору).
Згідно з пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
В пункті 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ Податкового кодексу України, та площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.
За змістом частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель» та статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
З вищенаведеного слідує, що договір оренди землі є цивільно-правовим договором оренди (найму), що регулюється Цивільним кодексом України, іншими нормативними актами. Особливості правового регулювання відносин з оренди землі обумовлюються, зокрема, формою власності на земельні ділянки, що орендуються. Норми, що регулюють розмір, форму та порядок внесення орендної плати за землі державної та комунальної власності, характеризуються більшим ступенем імперативності регулювання порівняно із землями приватної власності. Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України «Про оцінку земель».
Статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України «Про оцінку земель»).
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
В частинах першій та другій статті 20 Закону України «Про оцінку земель» зокрема визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (частина третя статті 23 Закону України «Про оцінку земель»).
Частинами першою та четвертою статті 23 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
З наведеного слідує, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яке здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
В свою чергу орендна плата за земельні ділянки комунальної власності є регульованою ціною. Тому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки (бази оподаткування) тягне за собою зміну розміру земельного податку та орендної плати.
Обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац 2 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 зазначила, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки. За подібних обставин належному способу захисту орендодавця відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.
Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд установив, що відповідач у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 не виконав належним чином умови договору оренди землі від 02.08.2016 в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2,8375 га за кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, на якій розміщене належне йому нерухоме майно — комплекс нежитлових будівель загальною площею 7412,9 кв. м за адресою: м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 68.
На підтвердження розміру заборгованості з орендної плати за користування спірною земельною ділянкою Позивачем був наданий Витяг № НВ-7400301452024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001 дорівнює 8 043 506,60 грн.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зазначила, що з огляду на те, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав докази на спростування зазначеної у Витязі № НВ-7400301452024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер 7410400000:02:017:0001, з клопотанням про призначення судової експертизи не звертався.
Так само відповідач проти задоволення позову не заперечив; доказів внесення орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 до суду не надав.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Перевіривши наведений у позові розрахунок суд дійшов висновку про правомірність нарахування та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою комунальної форми власності за договором оренди землі від 02.08.2016 б/н за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 у сумі 241 305,20 грн.
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.
За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).
Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статей 76-79 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.
За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Тобто, виходячи зі змісту наведених норм кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.
Враховуючи, що відповідач, у порушення вимог чинного законодавства та умов Договору оренди землі грошові зобов`язання належно не виконав, орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 2,8375 га з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001, на якій розміщене належне йому на праві власності нерухоме майно, за адресою: м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 68, у спірному періоді не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ніжинської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 241 305,20 грн заборгованості з орендної плати за Договором оренди землі.
Розподіл судових витрат.
Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом повністю, судовий збір в сумі 2 895,66 грн покладається на відповідача. 
Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги Ніжинської міської ради Чернігівської області (площа Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; код ЄДРПОУ 34644701) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вестер НЖ” (вул. Лейпцизька, 5, м. Київ, 01015; код ЄДРПОУ 43887425) про стягнення 241 305,20 грн задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вестер НЖ” (вул. Лейпцизька, 5, м. Київ, 01015; код ЄДРПОУ 43887425) на користь Ніжинської міської ради Чернігівської області (площа Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; код ЄДРПОУ 34644701) 241 305,20 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди землі від 02.08.2016 за користування земельною ділянкою площею 2,8375 га з кадастровим номером 7410400000:02:017:0001 за період часу з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року та 2 895,66 грн судового збору. 
Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.О.Новик