ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 Справа № 914/841/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу
за позовом: Керівника Яворівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі
позивача: Мостиської міської ради Львівської області
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль»
про: розірвання договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку,

представники: 
прокурор: Трач А.О.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ
20.03.2026р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Керівника Яворівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Мостиської міської ради Львівської області до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль» про розірвання договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку.
Ухвалою суду від 25.03.2026р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Протокольною ухвалою суду від 10.06.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання 10.06.2026р. з`явився прокурор, підтримав позовні вимоги, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Позивач та відповідач явки уповноважених представників не забезпечили.
Позивач у заяві (вх.№9363/26 від 02.04.2026р.) зазначив про те, що підтримує позов та просив розглядати справу без участі представника.
Відповідно до положень ч. 11 ст. 242 ГПК України, у зв`язку з відсутністю у відповідача електронного кабінету, ухвали суду у справі надсилалися за місцезнаходженням відповідача, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання», тощо, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.
Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Крім того, згідно з частиною першою ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Крім того, із 18.10.2023р. введено в дію Закон України № 3200-IX від 29.06.2023р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами». Наведеним Законом внесено відповідні зміни до Господарського процесуального кодексу України.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до частини сьомої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Отже, чинна редакція Господарського процесуального кодексу України зобов`язує юридичних осіб/адвокатів та рекомендує іншим особам зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку та встановлює наслідки невиконання таких вимог-фактичне повернення/не врахування поданих учасниками (що не зареєстрували електронний кабінет в ЄСІТС) заяв по суті спору.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
Позиція прокурора:
Предметом спору є повернення земельної ділянки, кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, площею 0,40 га, яка орендована відповідачем саме для здійснення господарської діяльності – будівництва та обслуговування автозаправної станції.
В даному позові прокурор ставить питання саме про розірвання господарського договору внаслідок неналежного виконання сторонами своїх обов`язків.
Окрім цього, підставою для звернення до суду є систематична несплата орендної плати з березня 2025 року по даний час за Договором.
Враховуючи наведене, за твердженням прокурора, спірний Договір підлягає розірванню з підстав істотного порушення умов договору щодо порядку та умов використання земельної ділянки відповідачем, систематичної несплати орендної плати майже упродовж року, а земельна ділянка кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, площею 0,40 га має бути передана Мостиській міській раді.
Позиція позивача:
Позивач позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі.
Позиція відповідача: 
Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.
За результатами дослідження наданих прокурором доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:
07.02.2007р. між Твіржанською сільською радою з однієї сторони та Закритим акціонерним товариством «Фірма «Львів- Петроль» ЄДРПОУ 03482596 (далі – Орендар або Відповідач) з іншої сторони укладено договір оренди земельної ділянки №1, який зареєстровано у Мостиському районному відділі Центру державного земельного кадастру Львівської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2007 за № 04:07.454.00015 (далі – Договір).
Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район, с.Твіржа (ліворуч автодороги Львів-Шегині).
Згідно п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка, площею 0,40 га, п.3 Договору- земельна ділянка вільна від забудови.
Відповідно до п. 6 Договору, договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк.
Згідно п. 12 Договору, земельна ділянка передається в оренду для будівництва АЗС.
Згідно п. 13 Договору, цільове призначення земельної ділянки: будівництво і обслуговування автозаправної станції.
Під час строку дії Договору, Орендар на вказаній земельній ділянці не побудував та не здав в експлуатацію АЗС, тим самим Відповідач не виконав умови Договору в частині умов використання земельної ділянки для будівництва АЗС.
Окрім цього, відповідно до п.7 Договору орендна плата за земельну ділянку становить 9 000,00 грн в рік; вноситься орендарем щомісяця рівними частинами по 750 грн., шляхом перерахування орендної плати на розрахунковий рахунок орендодавця.
Відповідно до п.8 Договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Відповідно до п.9 Договору, орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, в рівних долях, не пізніше 30 числа, який слідує за звітним місяцем.
Відповідно до п.10 Договору, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції; погіршення сану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.24 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а відповідно до п. 27 Договору, орендар зобов`язаний: приступити до використання орендованої земельної ділянки після підписання сторонами акту прийому-передачі та у відповідності з пунктами 7-10 цього договору, своєчасно вносити орендну плату.
Відповідно до п.31 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання, за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Пунктом 32 Договору визначено, що розірвання договору в односторонньому випадку не допускається.
01.06.2017р. між Мостиською міською радою (правонаступником Твіржанської сільської ради, надалі - Позивач ) та публічним акціонерним товариством «Фірма «Львів-Петроль» (ЄДРПОУ 03482596, надалі – Відповідач) укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди земельної ділянки від 07.02.2007р., зареєстрованого 03.04.2007р. за №04:07:454:00015, згідно п.1 якої сторони вирішили продовжити дію Договору на той самий строк -10 років.
Пунктом 2 Додаткової угоди №1 визначено, що з метою приведення у відповідність до норм чинного законодавства умов договору оренди землі, Сторони домовилися: «Пункт 1 Договору викласти в наступній редакцй: « 1. Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування АЗС, з кадастровим номером 4622486900:05:009:0010, яка розташована за адресою: Львівська область, Мостиський район, с. Твіржа, ліворуч автодороги Львів-Шегині».
Сторони домовились доповнити Договір пунктом 5.1 наступного змісту: « 5.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4622486900:05:009:0010 становить 763 881,02 грн.»;
Пункт 7 Договору викласти в наступнй редакції: « 7 Орендна плата вноситься орендарен у грошовій формі та poзмірі 24 061, 92 грњ/рік, що становить 3,14% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щомісяця рівними частинами (2 005,16 грн/місяць), шляхом перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця»;
Пункт 13 Договору викласти в наступній редакції: «цільове призначення земельної ділянки — 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі»;
Відповідно до п. 2.7 Додаткової угоди №1 передбачено внести зміни до п.36 Договору, виклавши його в наступній редакції: « 36. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Речове право оренди підлягає обов`язковій Державнйй реестрації у порядку, визначенану законом.»
Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1 передбачено, що у зв`язку зі зміною Орендодавця земельної ділянки (у зв`язку із ліквідацією Твіржанської сільської ради відповідно до рішення сесії Мостиської міської ради від 06.09.2016р. №3, правонаступником Твіржанської сільської ради є Мостиська міська рада) Сторони дійшли згодив тексті Договору, а також в усіх додатках та додаткових угодах до нього, Орендодавець – «Твіржанська сільська рада» читати, як Орендодавець – «Мостиська міська рада».
Відповідно до п.4 Додаткової угоди №1 передбачено, що у зв`язку зі зміною найменування Орендаря з Закритого акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль» (ЗАТ Фірма «Львів-Петроль») на Публічне акціонерне товариство Фірма «Львів-Петроль» (ПАТ Фірма «Львів-Петроль»), Сторони дійшли згоди в тексті Договору, а також в ycix додатках та додаткових угодах до нього, Закрите акціонерне товариство Фірма «Львів-Петроль» (ЗАТ Фірма «Львів-Петроль») читати, як Публічне акціонерне товариство Фірма «Львів-Петроль» (ПАТ Фірма «Львів - Петроль»). Уci інші умови Договору залишаються незмінними i Сторони підтверджують по них свої зобов`язання.
Відповідно до п.5 Додаткової угоди №1 така набирає чинності з моменту її підписання Сторонами. Речове право оренди підлягає обов`язковій державній реєстрації у порядку, визначеному Законом.
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, площею 0,40 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Мостиський район, с.Твіржа, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі зареєстрована на праві власності за територіальною громадою Мостиської міської ради Львівської області, дата державної реєстрації 01.12.2017р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1430298146224.
Відомості про укладення Додаткової угоди №1 також внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про інше речове право 23792306, індексний номер рішення про державну реєстрацію 38578339 від 07.12.2017р. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строк дії Договору – 10 років. Таким чином, дата закінчення дії Договору 01.06.2027р.
Відповідно, договір оренди земельної ділянки від 07.02.2007р., згідно якого Твіржанська сільська рада передала Відповідачу земельну ділянку, площею 0,40 га, на теперішній час є чинним з урахуванням умов Додаткової угоди №1.
Враховуючи вищевикладене, згідно п.12 Договору, земельна ділянка передавалась в оренду з певною умовою, а саме: для будівництва та обслуговування АЗС.
Окрім цього, за вказаним Договором, орендар повинен щомісячно сплачувати оренду плату на розрахунковий рахунок Орендодавця (п.9 Договору).
Разом із тим, згідно інформації Головного управління ДПС у Львівській області від 18.12.2025р. встановлено, що заборгованість зі сплати орендної плати більше трьох місяців є в орендаря ПАТ «Фірма «Львів-Петроль» (3482596) на суму 98 572,03 грн, яка виникла 03.03.2025р.
Окрім цього, згідно інформації Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026р., наданої на запит Яворівської окружної прокуратури в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що згідно даних інформаційної системи податкового органу по ПАТ «Фірма «Львів-Петроль» (03482596) заборгованість зі сплати орендної плати з юридичних оci6 по земельних ділянках с. Гостинцеве, с.Твіржа Мостиський район (код території територіальної громади за місцезнаходженням земельних ділянок КАТОТТГ9 UA46140030000023506) місцезнаходженням за КАТОГ`ГГ9 UA46140030000023506) станом на 17.02.2026 складає 118 372,43 гривень.
Головним управлінням ДПС у Львівській області до платника вживались заходи щодо погашення боргу, а саме:
- звернення до окружного адміністративного суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку згідно п. 20.1.ЗЗ п.20.1 ст.20 ПКУ, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2025р. у справі №380/7806/25 про накладення арешту па кошти скеровано в СТОЛИЧНУ ФІЛІЮ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» КИЇВ, МФО 380269;
- прийнято рішення керівника про стягнення коштів з paxyнків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу 22.10.2025р. №351/4-1301 відповідно до пункту 95.5 cтатті 95 Податкового кодексу України на загальну суму боргу 490309,41 88 грн. (в тому числі по земельних ділянках с. Гостинцеве, с. Твіржа сума 48774,4грн.), виставлено платіжні інструкції- кошти відсутні;
- прийнято рішення керівника про стягнення коштів з paxyнків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу 03.02.2026р. №153/4-1301 відповідно до пункту 95.5 cтатті 95 Податкового кодексу України на загальну суму боргу 366 847,88 грн. (в тому числі по земельних ділянках с. Гостинцеве, с. Твіржа сума 39 600,8 грн.), виставлено платіжні інструкції- кошти відсутні.
Відповідно до поданої декларації з плати за землю ПАТ «Фірма «Львів-Петроль» за 2025 рік встановлено, що річна сума орендної плати за оренду земельної ділянки кадастровий номер 4622486900:05:009:0010 становить 35 839,6 грн.
Разом з тим, відповідно до інформації Мостиської міської ради Львівської області від 27.02.2026р., наданої на запит прокуратури на підставі вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», та доданого до неї розрахунку заборгованості з орендної плати з`ясовано, що Відповідач не сплачує орендної плати взагалі з березня 2025 року по даний час, сума боргу станом на 01.02.2026р. становить 47 677,75 грн (підтверджується розрахунком Мостиської міської ради), а земельні ділянка не використовується за цільовим призначенням (підтверджено Актом обстеження земельних ділянок Мостиської міської ради від 26.02.2026р.).
Також, на підставі розпорядження голови Мостиської міської ради №59-р від 24.02.2026р. комісією обстежено земельну ділянку з кадастровим номером 4622486900:05:009:0010, яка розташована за адресою: Львівська область, с. Твіржа (ліворуч автодороги Львів-Шегині), що перебуває в оренді ПАТ «Фірма «Львів-Петроль».
Проведеним обстеженням встановлено, що орендована ПАТ «Фірма «Львів- Петроль» земельна ділянка, площею 0,40 га фактично не використовується, не забудована, та не використовується за цільовим призначенням на виконання договірних зобов`язань. Згідно доданого до акту огляду фото, земельна ділянка ніколи не використовувалась за цільовим призначенням, заросла чагарниками.
Також, згідно офіційних даних Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 4622486900:05:009:0010 не здійснюється жодне будівництво та відсутні будь-які дозвільні документи щодо початку та проведення будівельних робіт, прийняття чи введення будь-яких об`єктів нерухомості в експлуатацію.
Крім того, згідно даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка кадастровий номер 4622486900:05:009:0010 відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, цільове призначення – обслуговування АЗС та має використовуватись згідно цільового призначення.
Враховуючи наведене, ПАТ «Фірма «Львів-Петроль» не виконує умов Договору в частині будівництва АЗС чи об`єктів торгівлі на земельній ділянці, кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, яка передана в оренду Відповідачу.
Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з позовом у даній справі.
Згідно з п.3 ч.1 ст.13-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Згідно з частинами 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.
Аналізуючи зазначені вище положення, слід дійти висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Як встановлено судом, органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Мостиська міська рада Львівської області, до компетенції якої віднесено розпорядження спірною земельною ділянкою.
Однак, з попри систематичну несплату орендної плати, використання земельної ділянки не за призначенням, позивачем не вживалися заходи щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки.
Таким чином, бездіяльність міської ради щодо звернення до суду з відповідним позовом свідчить про нездійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів в сфері контролю за додержанням земельного законодавства та є підставою для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Мостиської міської ради Львівської області.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку, прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Мостиської міської ради Львівської області, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення, зокрема, з огляду на те, що систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, порушує право держави (територіальної громади) в особі позивача на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; послаблює економічні інтереси держави в цілому та, зокрема, органу місцевого самоврядування з огляду на ненаповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.
Оцінюючи подані прокурором докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Стаття 2 Закону України «Про оренду землі» визначає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
На підставі ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Предметом спору є земельна ділянка кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, площею 0,40 га, яка орендована відповідачем саме для здійснення господарської діяльності – будівництва та обслуговування автозаправної станції.
Вказана умова договору є істотною.
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що відповідач не виконує умов Договору, ним не збудовано та не введено в експлуатацію на земельній ділянці АЗС згідно умов договору. Орендар не звертався для отримання дозволів, погоджень (містобудівних умов) для будівництва. Представники ПрАТ «Фірма «Львів-Петроль» не зверталися до міської ради щодо зміни умов договору оренди.
Як встановлено судом, земельна ділянка площею 0.40 га фактично не використовується, на ділянці відсутні споруджені об`єкти нерухомого майна: АЗС.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Отже, як встановлено судом, Орендар не виконує взяті на себе за Договором зобов`язання, а саме систематично (більше 3-х місяців) не сплачує передбаченої Договором орендної плати за оренду землі. Дані факти свідчать про систематичне порушення відповідачем умов Договору в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати та є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі.
Так, ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, серед іншого, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022р. у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Мова йде не лише про грошовий вираз зазначеної шкоди, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданої порушенням договору шкоди із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Суд зазначає, що відповідач не виконує обов`язків, який брав на себе щодо мети використання даної земельної ділянки, орендар не здійснив будівництво і не ввів в експлуатацію об`єкт АЗС, відповідно територіальна громада не досягає тої мети, на яку розраховувала, коли надавала в оренду означену земельну ділянку.
Враховуючи істотне порушення відповідачем умов договору, на підставі статей 32, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора в частині розірвання договору оренди землі є обґрунтованими.
Вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку є похідною від вимоги про розірвання договору, оскільки відповідно до положень закону, у разі розірвання договору оренди земельної ділянки відповідач зобов`язаний негайно повернути орендодавцеві земельну ділянку.
Згідно із ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Отже, позовна вимога про повернення земельної ділянки є також обґрунтованою, з огляду на що, підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.
Беручи до уваги вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку, що позовні вимоги що позовні вимоги прокурора є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:
Сплата прокурором судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №606 від 16.03.2026р. на суму 5 324,80 грн. 
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Розірвати договір оренди землі від 07.02.2007р., укладений між Твіржанською сільською радою (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області (місцезнаходження: Україна, 81300, Львівська обл., Яворівський р-н, місто Мостиська, вул.Грушевського М., будинок 6; ідентифікаційний код 26307500) та Закритим акціонерним товариством «Фірма «Львів-Петроль» (правонаступник – Приватне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль» (місцезнаходження: Україна, 79000, Львівська обл., місто Львів, вулиця Листопадового Чину, будинок 8; ідентифікаційний код 03482596), який зареєстровано у Мостиському районному відділі Центру державного земельного кадастру Львівської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2007р. за № 04:07:454:00015 з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 01.06.2017р. до Договору оренди земельної ділянки від 07.02.2007р.
3.Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль» (місцезнаходження: Україна, 79000, Львівська обл., місто Львів, вулиця Листопадового Чину, будинок 8; ідентифікаційний код 03482596) повернути Мостиській міській раді Львівської області (місцезнаходження: Україна, 81300, Львівська обл., Яворівський р-н, місто Мостиська, вул.Грушевського М., будинок 6; ідентифікаційний код 26307500) земельну ділянку кадастровий номер 4622486900:05:009:0010, площею 0,40 га.
4.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фірма «Львів-Петроль» (місцезнаходження: Україна, 79000, Львівська обл., місто Львів, вулиця Листопадового Чину, будинок 8; ідентифікаційний код 03482596) судовий збір у розмірі 5324,8 грн. на користь Львівської обласної прокуратури (місцезнаходження: Україна, 79005, Львівська обл., місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код – 02910031; розрахунковий рахунок р\р UA138201720343140001000000774 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, отримувач - Львівська обласна прокуратура, код ЗКПОУ 02910031).
5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 22.06.2026р.

Суддя Король М.Р.