Справа № 521/11753/25 
Провадження № 2/493/267/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторінв залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17.12.2025 року до Балтського районного суду Одеської області надійшли матеріали цивільної справи № 521/11753/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ««ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, направлені за підсудністю Подільським міськрайонним судом Одеської області відповідно до ухвали суду від 30.09.2025 року. 
Ухвалою судді від 23.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків, оскільки позивачем позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України. 
29.12.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою судді Мясківської І.М. від 30.12.2025 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
Свою вимогу позивач мотивує тим, що 22 січня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 107470 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2000,00 грн, дата надання кредиту - 22 січня 2020 року, строк кредиту - 14 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних.
На виконання умов кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів.
22 січня 2020 року на картковий рахунок відповідача були перераховані кредитні кошти в сумі 2000,00 грн, за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 8800,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 2000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 6800,00 грн.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 107470 від 22 січня 2020 року в сумі 8800,00 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн.
26.01.2026 року від представника відповідача – адвоката Бузовського О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повому обсязі зазначивши наступне. Відповідач не укладала кредитних договорів з ТОВ «ЗАЙМЕР», кредитних коштів не отримувала. З 2020 року невідомими особами, шляхом отримання незаконного доступу до її телефонного номеру, без її відома та дозволу, шахрайським шляхом було оформлено кредитні договори з декількома фінансовими установами. ОСОБА_1 не має ніякого відношення до цих кредитних договорів, в тому числі і до кредитного договору № 107470, укладеного 22.01.2020 року з ТОВ «ЗАЙМЕР». Підтвердженням цього є документи, що свідчать про звернення ОСОБА_1 до органів поліції з відповідною заявою про скоєння відносно неї кримінального правопорушення. В тексті індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 107470 від 22.01.2020 року зазначено адресу відповідача, як: АДРЕСА_1 , тоді як адресою реєстрації відповідача є АДРЕСА_2 . Крім того, кредитор за цим кредитним договором, у разі наявності права вимоги, міг би вимагати повернення заборгованості за кредитом, яка полягає в стягненні заборгованості за тілом кредиту - 2000 грн. та стягнення відсотків за користування кредитними коштами, що складає 560 грн. ( 2% від 2000 = 40, тобто 2000 х 0.02 = 40. 40 х 14 (днів) = 560). Таким чином максимальний розмір коштів, на стягнення яких міг би розраховувати кредитор, якби мав на це право, складав би 2560 грн. Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» посилається на наявність у відповідача заборгованості за звичайними відсотками, нарахованими за користування кредитом. Однак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення боржника, так і за період після такого прострочення за кредитним договором. Крім вимоги про стягнення з відповідача суми, сплаченої позивачем в якості судового збору за подання позову, позивачем в тексті позовної заяви зазначено орієнтовний розмір судових витрат, понесених відповідачем, на загальну суму 12922,40 грн., в тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. Відповідач вважає цю суму занадто завищеною та такою, що не може бути стягнута з відповідача в будь-якому випадку, незалежно від результатів розгляду справи. Розмір вказаних витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. є завищеним, оскільки вказані в акті зустріч та консультація щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості щодо захисту інтересів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів охоплюється єдиною метою надання правничої допомоги і такі послуги не можуть мати окремої вартості, оскільки виконання такої роботи є безумовним при наданні правничої допомоги; ніяких підтверджень реального надання зазначених у розрахунку послуг (окрім складення позовної заяви) до суду не надано; вартість послуги складення позовної заяви та подання її до суду оцінена представником позивача в 5000 грн., є явно завищеною. Очевидно, що такі позови є типовими для представника позивача і не потребують вкладення значних сил та часу. Представник позивача сам просить суд проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін. Тобто фактично об`єм наданих позивачу послуг полягає у складенні типової позовної заяви та направлення її до суду. Тому відповідач вважає, що у задоволенні клопотання позивача про стягнення судових витрат має бути відмовлено в повному обсязі. Щодо судових витрат відповідача зазначив таке. Орієнтовний розмір судових витрат, понесених відповідачем складає 4500 грн. Зокрема це вивчення наданих позивачем до суду документів, зібрання доказів, складення та подання до суду відзиву, супровід справи в суді першої інстанції. Документи, що підтверджують понесені відповідачем судові витрати, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, будуть надані до суду до початку судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по мірі складення таких документів.
26.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено таке. Ознайомившись з відзивом на позовну заяву, сторона позивача вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, так як відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористалася доступом до мережі Інтернет та перейшла на офіційний веб-сайт первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрала бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього нею були надані персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину відповідач пройшла передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Для укладання кредитного договору, відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто Відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок її не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких даних. Щодо нарахування відсотків та пролонгації зазначив таке. Строк дії договору 14 днів, тобто до 04.02.2020 року, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Як зазначає представник відповідача, що відповідач зверталася до органів поліції з відповідною заявою про скоєння відносно неї кримінального правопорушення. По-перше, подання заяви про вчинення злочину саме по собі не є підтвердженням факту відсутності волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору. Заява є лише підставою для початку досудового розслідування, а не встановлення факту злочину чи визнання угоди недійсною. По-друге, внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, не означає автоматичного підтвердження обставин, викладених у заяві. Досудове розслідування є лише етапом встановлення істини, а не доведеним фактом шахрайства. Заяву відповідача про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення необхідно розглядати виключно як припущення, яке не підтверджується жодними належними доказами. Тому цей факт не може бути підставою для визнання недійсності або неукладання кредитного договору.
28.01.2026 року від представника відповідача – адвоката Бузовського О.І. надійшло заперечення, в якому він зазначив, що згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 21.01.2026 за вих. № F8VFJN1JNPKB6MBT, відповідач ОСОБА_1 в 2020 році мала наступні картки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Банківської картки з номером НОМЕР_1  відповідач не отримувала, а отже їй не могли бути нараховані кредитні кошти в сумі 2000 грн., що спростовує твердження позивача про нарахування кредитних коштів на банківський рахунок (картку) відповідача, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
13.02.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якому зазначено таке. Під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на судовий збір та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10500,00 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи в суді першої інстанції становить 10500,00 грн.) що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 05.02.2026 року та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 05.02.2026 року.
05.05.2026 року у зв`язку із прийняттям 28.04.2026 року Вищою радою правосуддя рішення № 773/0/15-26 про звільнення з посади головуючого по справі судді Мясківської І.М., у зв`язку з поданням заяви про відставку, дану цивільну справу було перерозподілено в провадження головуючого судді Тітової Т.П.
Ухвалою судді Тітової Т.П. від 07.05.2026 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак від адвоката Бузовського О.І. надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи без його участі та без участі відповідача, в задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат відмовити.
У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно матеріалів справи, 22 січня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 107470 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тобто укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно п. 1.1 договору про надання фінансового кредиту № 107470 від 22 січня 2020 року укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 , товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 14 днів, тобто до 04 лютого 2020 року. Строк дії договору 14 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п.1.5).
Згідно п. 2.1, п. 2.3 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства (п.1.6).
Згідно п. 6.1 кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
У п. 7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» зазначена інформація щодо позичальника ОСОБА_1 , зокрема, дата народження, РНОКПП, паспортні дані, місце реєстрації, номер телефону, адреса електронної пошти та рахунок позичальника № НОМЕР_1 .
Публічна пропозиція (оферта) ТОВ «ЗАЙМЕР» на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка була розміщена на сайті ТОВ «ЗАЙМЕР» на момент укладення договору і є невід`ємною частиною цього договору, позивачем не надана.
На підтвердження факту укладення договору позивачем надано Довідку ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію, згідно з якою клієнт ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , з якою укладено договір № 107470 від 22.01.2020 року ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/. Одноразовий ідентифікатор KL8165 відправлений позичальнику 22.01.2020 року на номер телефону НОМЕР_6 .
28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, згідно якого ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 107470 від 22.01.2020 у загальному розмірі 8800,00 грн. 
14 квітня 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача була направлена вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором № 107470 від 22 січня 2020 року.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 16 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 8800,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі - 2000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі - 6800,00 грн., що вбачається з виписки з особового рахунка.
Відповідач заперечує факт отримання коштів за вказаним кредитним договором, наголошуючи на тому, що договір був укладений невстановленою особою, а кредитні кошти були перераховані на банківську картку, яка їй не належить.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи долучених стороною відповідача встановлено, що відповідач 22 листопада 2021 року повідомляла правоохоронні органи про факт вимагання у неї невстановленими особами грошових коштів за кредитним договором, який вона не укладала.
Як доказ зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, зазначений в п. 7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» - рахунок позичальника № НОМЕР_1 , позивач надав інформаційну довідку, згідно якої ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг повідомлено, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: видача. Згідно даних транзакції, 22.01.2020 року здійснена видача кредиту № 107470 в сумі 2000,00 грн на платіжну картку номер № НОМЕР_1 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK.
Проаналізувавши в сукупності докази, судом не було беззаперечно встановлено, що відповідач отримувала кредитні кошти шляхом їх зарахування на рахунок, зазначений в п. 7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» - картка позичальника № НОМЕР_1 , оскільки позивачем не доведено, що ця картка належить саме відповідачці, а навпаки згідно наданих відповідачем доказів вбачається, що відповідач в 2020 році мала такі картки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та згідно виписки по рахункам на вказані картки кошти в сумі 2000 грн. не надходили, що спростовує твердження позивача про нарахування їй кредитних коштів на її картку.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ураховуючи, що позивачем не надано доказів належності банківського рахунку, який зазначений у договорі, саме ОСОБА_1 , та у випадку неможливості надання таких доказів, позивачем не було заявлено клопотання про їх витребування, суд позбавлений можливості перевірити факт перерахування коштів на відповідний рахунок та встановити кінцевого отримувача коштів за укладеним договором.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205, 207, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1054, ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 05.06.2026 року.

СУДДЯ