РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/1437/26
провадження у справі № 2/0285/1439/26
18 травня 2026 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Васильчук Л. Й.,
за участі секретаря судового засідання  Дуянової Г. Г.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн», в інтересах якого діє представник позивача Пархомчук Сергій Валерійович
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за договором, – 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн» (далі — Товариство, ТОВ «Айкон ДК») заборгованість за кредитним договором №693160 від 20.06.2021 (далі — Кредитний договір) у розмірі 8952,5 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.06.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та відповідачем укладено кредитний договір №693160, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 2500 грн., шляхом перерахування їх на на картку № НОМЕР_1 . ТОВ «ФК «Джобер» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, однак відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 8952,5 грн, з якої: 2500 грн — заборгованість за сумою кредиту; 6452,5 грн — заборгованість за процентами. Зазначає, що 30.11.2023 між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «Айкон ДК» укладено договір відступлення прав вимоги №1-30/11/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 . З метою захисту та поновлення порушених прав Товариство звернулось до суду з даним позовом.
Ухвалою від 17.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
01.04.2026 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву у якому останній позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основної суми боргу та відсотків, нарахованих в межах строку кредитування. В іншій частині, а саме щодо нарахованих відсотків поза межами строку кредитування — 6452,5 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу — 13000 грн — заперечує повністю.
06.04.2026 представником позивача подано заяву про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в якій просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову в розмірі 13000 грн.
10.04.2026 відповідачем подано заперечення в якому останній просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн. та відмовити у стягненні канцелярських витрат в сумі 500 грн., оскільки заявлені витрати є завищеними та частково технічними або формальними. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.06.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №693160, відповідно до умов якого: розмір кредиту складає 2500 грн.; строк кредиту 29 календарних днів з 20.06.2021 по 18.07.2021; процентна ставка — 1,9% від суми кредиту в день.
Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G8703. 
Відповідно до листа ТОВ «Санрайз фінанс» кредитні кошти у сумі 2500 грн 20.06.2021 було успішно перераховано на платіжну картку НОМЕР_1 .
30.11.2023 між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «Айкон ДК» укладено договір відступлення прав вимоги №1-30/11/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Айкон ДК» набув права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-30/11/2023 від 30.11.2023 до ТОВ «Айкон ДК» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором на суму 8952,5 грн., з яких: 2500 грн — тіло кредиту; 6452,5 грн — відсотки за користування кредитом.
Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором, наданого позивачем, станом на 26.12.2025 загальна сума заборгованості  ОСОБА_1 становить 8952,5 грн., з яких: 2500 грн — тіло кредиту; 6452,5 грн — прострочені відсотки. Зазначено, що ТОВ «ФК «Айкон ДК» нарахування відсотків, пені та штрафів не здійснювало.
26.12.2025 позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором в якому останнього повідомлено про відступлення прав вимоги за Кредитним договором та необхідність погашення суми заборгованості в розмірі 8952,5 грн на рахунок позивача.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. 
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1статті 634 ЦК України).
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
На підставі частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді шляхом одноразового ідентифікатора.
Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом частини 1статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2500 грн. Що також не заперечується і самим відповідачем. 
Щодо стягнення суми відсотків слід зазначити наступне.
До позову позивачем долучено виписку з особового рахунка за Кредитним договором із зазначенням суми заборгованості, її складових, з відміткою позивача про непогашення заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 20.06.2021 по 26.12.2025. З даної виписки заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за вказаний період становить 8952,5 грн., з яких: 2500 грн — тіло кредиту; 6452,5 грн — відсотки за користування кредитом. Однак з даної виписки не вбачається розмір відсоткової ставки, за якою нараховувались проценти за користування коштами та строк, за який було нараховано відсотки.
Зазначену виписку в частині прострочених відсотків за кредитним договором суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити нарахування відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості по відсотках в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України. 
Належним чином дослідити розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з випискою з особового рахунку позичальника, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 404/251/17, від 05.12.2018 року у справі № 346/5603/17, від 20.07.2022 року у справі № 343/557/15-ц, від 14.09.2022 року у справі № 369/7147/15-ц).
Оскільки позивачем не надано детального розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в межах строку дії договору, тому суд позбавлений можливості перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку із випискою з особового рахунку відповідача, який не в повній мірі співпадає з часом користування відповідачем кредитними коштами. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості навести свій розрахунок у судовому рішенні. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом.
Відтак, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що позивачем не доведено розмір заборгованості по відсотках, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Щодо судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою.
Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу подано: договір №09/07/2025 про надання правової допомоги, укладеним між ТОВ «ФК «Айкон ДК» та адвокатом Пархомчуком С. В.; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 20.01.2026; копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю; акт про отримання правової допомоги від 25.03.2026; платіжну інструкцію №1370 від 25.03.2026; рахунок, відповідно до якого вартість правничої допомога становить 13000 грн. 
Таким чином, зважаючи на долучені стороною позивача на підтвердження витрат на правову допомогу та досліджені докази, які дають змогу оцінити певні види правничої допомоги адвоката на предмет пов`язаності їх з розглядом справи, та враховуючи складність справи, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь Товариства підлягають стягненню 743,48 грн (2500*2662,4/8952,5) судового збору за подання позовної заяви.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн» (код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження - 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008) заборгованість за кредитним договором №693160 від 20.06.2021 у розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень), судовий збір у розмірі 743,48 грн (сімсот сорок три гривні 48 коп.); витрати на правничу допомогу 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).
Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуючий суддя    Л. Й. Васильчук