"20" квітня 2026 р. Справа № 363/6991/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року м. Вишгород 

Вишгородський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді – Рукас О.В.;
за участю секретаря судових засідань – Ставиченка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Усманової Євгенії Ільдарівни до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) (адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд.6-А; ЄДРПОУ:04359488) про внесення змін до актового запису про народження, -
ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 11.10.2013 року Вишгородським районним судом Київської області винесено рішення суду, яким визнано ОСОБА_1 , 1983 року народження батьком дитини, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована в Книзі реєстрації народження за № 36 від 29 липня 2011 року, як ОСОБА_3 . Цим же рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років. 
ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , однак коли він звернувся до органів РАЦС із заявою про видачу йому дубліката свідоцтва про народження сина ОСОБА_5 то йому відмовили, адже до актового запису про народження дитини зміни внесені не були. 
З урахуванням вищевикладеного, позивач просив винести рішення суду та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 36 від 29.07.2011 року, складеного виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши наступні дані про батька: в графі «прізвище» зазначити « ОСОБА_6 », в графі «ім`я» зазначити « ОСОБА_7 », в графі «по батькові» зазначити « ОСОБА_8 », датою народження батька зазначити ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство батька – України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено 7-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків. Копію ухвали суду від 30.12.2025 року доставлено в електронний кабінет представника позивача 01.01.2026 року.
07.01.2026 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Усмановою Є.І. подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено нову редакцію позовної заяви. 
Ухвалою суду від 19.01.2026 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи.
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Разом з тим, представник позивача подала до суду заяву про підтримання позову в повному обсязі, а також повідомила, що вона не заперечує проти розгляду справи за відсутності сторони позивача та ухалення заочного рішення по справі. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судових засідань була належним чином повідомлена шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу проживання. Про причини неявки суд не повідомила. Заперечень, клопотань та відзиву по справі не подавала. 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду.
У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Таким чином, ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду.
Представник відповідача Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судових засідань був належним чином повідомленим шляхом направлення судової повістки. Разом з тим подав заяву в якій прохав розглядати справу за їх відсутністю. Будь-яких заперечень та клопотань не заявляв. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що представником позивача було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачі по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надавали, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали позовної заяви, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. 
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №363/2758/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів. 
В ході розгляду справи № 363/2758/13ц судом встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є батьком їх спільного сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у свідоцтві про народження через погані стосунки батька дитини було записано зі слів матері - ОСОБА_10 . Тобто відомості про батька дитини записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України: за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові - за її вказівкою.
Відтак, 11.10.2013 року Вишгородським районним судом Київської області винесено рішення суду, яким визнано ОСОБА_1 , 1983 року народження батьком дитини, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована в Книзі реєстрації народження за № 36 від 29 липня 2011 року, як ОСОБА_3 . Цим же рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9 та стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актовому записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Разом із тим, у справі № 363/2758/13-ц питання внесення змін до актового запису не вирішувалось.
Згідно з ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
При цьому, за ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Як передбачено ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
При цьому, як передбачено п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно з підпунктом 2.13.1 пункту 2.13, пунктом 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Відповідно до пункту 2.16.4 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Отже, рішення суду про встановлення факту батьківства є підставою для внесення зміни до актового запису про народження.
Разом із тим, рішення суду про встановлення факту батьківства не містить зазначення необхідних змін в актовому запису про народження дитини.
За вказаних обставин, права позивача та його неповнолітньої дитини слід захистити шляхом внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3 в частині зазначення позивача як батька.
Таким чином, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 7, 121, 125, 126, 128 СК України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-82, 141, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Усманової Євгенії Ільдарівни до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) (адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд.6-А; ЄДРПОУ:04359488) про внесення змін до актового запису про народження- задовольнити.
Внести зміни до актового запису № 36 від 29.07.2011 року, складеного виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши наступні дані про батька: в графі «прізвище» зазначити « ОСОБА_6 », в графі «ім`я» зазначити « ОСОБА_7 », в графі «по батькові» зазначити « ОСОБА_8 », датою народження батька зазначити ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство батька – України.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення виготовлений 30.04.2026 року. 
Позивач:
ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 
Відповідач:
ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )
Відповідач:
Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) (адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд.6-А; ЄДРПОУ:04359488) 

Суддя О.В. Рукас