Справа № 711/10176/25
Провадження № 2/708/38/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Попельнюха А. О.,
з участю:
секретаря судових засідань Омельченко Ю. М.,
представників позивача адвокатів Матули В. Ю., Рудницького Ю. І.,
представника відповідачки адвоката Гричаненка О. М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 

ВСТАНОВИВ:
АТ «Сенс банк» через свою представницю - адвоката Матулу В. Ю. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 192 189,11 грн.
В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 29.07.2021 ОСОБА_1 уклала із AT "Альфа банк" угоду про надання споживчого кредиту № 501343970, відповідно до умов якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, що становить 192 189,11 грн. 
12.08.2022 загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа банк» на AT «Сенс банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ "Сенс банк" заборгованість за кредитним договором № 501343970 від 29.07.2021 зі сплати тіла кредиту в сумі 78 998,24 грн, заборгованість за відсотками в сумі 62 539,10 грн та заборгованість зі сплати комісії в сумі 50 651,77 грн, що загалом становить 192 189,11 грн та відшкодувати понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2025 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.11.2025 позовна заява залишена без руху у зв`язку із виявленими у ній недоліками, які представницею позивача були усунуті у визначений судом строк.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву.
Відповідачка ОСОБА_1 подала суду відзив на позовну заяву, заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, клопотання про витребування доказів та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.01.2026 постановлено проводити розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області суд за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 витребував оригінали поданих позивачем доказів, а саме кредитного договору з усіма додатками, змінами, тарифами до нього. Витребувані судом докази надані позивачем у визначений ухвалою строк та долучені до матеріалів справи. 
Представники позивача – адвокати Матула В. Ю. та Рудницький Ю. І. під час судового розгляду позовну заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Додатково зазначили, що відповідачка особисто укладала кредитний договір із банком, власноручно підписала договір та засвідчила копію власного паспорта, відповідно була обізнана із запропонованими їй умовами кредитування. Після укладення кредитного договору на її поточний рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 85 000,00 грн, які були в подальшому нею використані. У наданій виписці відображені проведені нею платежі у рахунок погашення наявної заборгованості. Проте, через порушення відповідачкою умов договору наразі за нею рахується прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню.
Представник відповідачки – адвокат Гричаненко О. М. проти задоволення позову заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні. На обґрунтування наявних заперечень підтримав поданий відзив на позовну заяву, який просив суд урахувати під час ухвалення рішення у справі. Додатково зазначив, що відповідачка не визнає факт укладення кредитного договору, позивачем не надані докази на підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 . Акцепт на укладення договору не був спрямований на укладення угоди. Також зазначив, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, оскільки на його думку ОСОБА_1 права банку не порушила. 
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.  
З аналізу позовних вимог АТ "Сенс банк" та наданих письмових доказів судом установлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.
На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 
Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

З наданих суду письмових доказів установлено, що 29.07.2021 між АТ «Альфа банк», яке 30.11.2022 змінило назву на АТ "Сенс банк" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022, та відповідачкою ОСОБА_1 була підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501343970, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
За умовами кредитної угоди банк надав позичальнику споживчий кредит, сума кредиту - 85 000,00 грн, процентна ставка за користування кредитним коштами - 23,00 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 60 місяців.
Пунктом 1 оферти від 29.07.2021 визначена можливість нарахування комісійної винагороди, зокрема зазначено, що під час користування кредитом позичальниця пропонує банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме за обслуговування (управління) кредиту 1,45 % від суми кредиту, зазначеної в оферті без ПДВ. 
Відповідно до п. 3 оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 29.07.2021 судом установлено, що кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 995,00 грн, спосіб видачі – переказ коштів на поточний рахунок, відкритий у ПУМБ, та для власних потреб у розмірі 39 005,00 грн, спосіб видачі – переказ коштів на поточний рахунок, відкритий у АТ «Альфа-Банк».
Вказану оферту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, заяву (акцепт) № 248.501343970.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб відповідачка підписала особисто та власноручно.
Судом не встановлені підстави не визнавати факт укладення кредитного договору між сторонами на визначених умовах, оскільки за ініціативою відповідачки були витребувані оригінали кредитного договору та додатки до нього, проте відповідачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Гричаненко О. М. клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляли, що на переконання суду підтверджує визнання відповідачкою ОСОБА_1 укладення нею зазначеного кредитного договору.
Факт видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 85 000,00 грн установлено судом із наданого позивачем меморіального ордеру № 432450575 від 29.07.2021.
З аналізу виписки з особового рахунку ОСОБА_1 судом установлено, що після укладення кредитного договору на поточний рахунок відповідачки 29.07.2021 були зараховані кредитні грошові кошти у сумі 85 000,00 грн. Також наданою випискою підтверджено, що отримані кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 у АТ «ПУМБ» в сумі 45 995,00 грн, а також в сумі 39 005,00 грн перераховані на її поточний рахунок у АТ «Альфа-Банк». За час користування кредитними коштами відповідачка періодично сплачувала визначені умовами договору платежі, проте порушила взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за нею рахується заборгованість. 
У зв`язку із порушенням відповідачкою умов укладеного договору позивач на адресу ОСОБА_1 направив вимогу про усунення порушень, яка, судячи з усього, залишена останньою без належного реагування.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 08.08.2025 за відповідачкою обліковується заборгованість за кредитним зобов`язанням на загальну суму 192 189,11 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 78 998,24 грн, заборгованості за відсотками у сумі 62 539,10 грн, а також заборгованості зі сплати комісії в сумі 50 651,77 грн.
Докази на спростування вказаної заборгованості чи власних розрахунків боргу відповідачка суду не надала. За таких обставин суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитними коштами є підтвердженим та відповідає умовам укладеного договору.
Натомість, аналізуючи заявлені позовні вимоги у частині стягнення із ОСОБА_1 комісії за обслуговування (управління) кредиту (розрахунково-касове обслуговування) суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають до задоволення. Зокрема під час розгляду справи суд установив, що обов`язок сплати комісії визначений офертою від 29.07.2021 у розмірі 1,45 % від суми кредиту (п. 1) та графіком платежів, а саме стовпчиком 8 у сумі 1 232,50 грн щомісячно. Натомість матеріали справи не містять доказів за які саме послуги встановлена ця щомісячна комісія, тому умови кредитного договору у цій частині є нікчемними, відповідно не можуть створювати жодних юридичних наслідків. 
Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією ОП КЦС ВС, наведеній у постанові від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. 
Під час розгляду зазначеної справи ОП КЦС ВС виснувала, що Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин суд дійшов висновку, що через порушення умов укладеного договору за відповідачкою ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 78 998,24 грн, заборгованість зі сплати відсотків у сумі 50 651,77 грн, що загалом становить 141 537,34 грн. Такі дії з боку відповідачки є порушенням прав позивача і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому позов підлягає до часткового задоволення.
Заявлене відповідачкою ОСОБА_1 клопотання про застосування строків позовної давності суд відхиляє як необґрунтоване, що обґрунтовується таким.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Позовна давність до спірних правовідносин не підлягає застосуванню з огляду на норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12).
Карантин на всій території України був установлений з 12.03.2020 Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19». Надалі він продовжувався та був відмінений з 30.06.2023 на підставі постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Відповідно з 12.03.2020 до 01.07.2023 строки позовної давності були зупинені.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який згодом неодноразово продовжувався. 
Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України був виключений на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025), відповідно з 24.02.2022 до 04.09.2025 строки позовної давності були зупинені.
За таких обставин, ураховуючи період виникнення у ОСОБА_1 простроченого боргового зобов`язання та законодавче регулювання порядку обрахунку строків давності, відсутні підстави для відмови у позові через пропуск строку позовної давності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позову, стягненню з відповідачки підлягає сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (73,64 %) у розмірі 1 783,86 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 256, 257, 509, 525, 526, 634, 1046, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-84, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Позов Акціонерного товариства "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс банк" заборгованість за кредитним договором № 501343970 від 29.07.2021 зі сплати тіла кредиту в сумі 78 998,24 грн та заборгованість за відсотками в сумі 62 539,10 грн, що загалом становить 141 537,34 грн (сто сорок одну тисячу п`ятсот тридцять сім гривень 34 коп.).
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства "Сенс банк" сплачений судовий збір в сумі 1 783,86 грн (одну тисячу сімсот вісімдесят три гривні 86 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони та їх адреси:
Позивач: Акціонерне товариство "Сенс банк" (код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100);
Представниця позивача: адвокат Матула Вікторія Юріївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 002885 від 23.09.2025, видане Радою адвокатів Львівської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_1 );
Представник позивача: адвокат Рудницький Юлій Ігорович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 002416 від 10.06.2022, видане Радою адвокатів Львівської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 );
Відповідачка: ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_3 );
Представник відповідачки: адвокат Гричаненко Олександр Миколайович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 357 від 14.12.2009, видане Черкаською обласною КДКА, адреса робочого місця адвоката: Черкаська обл., м. Черкаси, пров. Партизанський, буд. 15/2).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ