ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року
справа №380/2310/26
провадження № П/380/2336/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в
ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ЄДРПОУ: 21084076), в якому просить:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та скасувати рішення № 133850019036 від 05.02.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах передбачену Списком № 1, пунктом “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з 30.01.2025 зарахувавши до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах наступні періоди: з 28.08.1991 по 02.12.1991 в Бориславському заводі РЕМА на посаді пакувальника; з 01.02.1994 по 30.06.1999 в ВАТ “Галлак” на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання; з 01.07.1999 по 20.07.2001 в ДП “Галлак-Синтез” на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання; з 12.12.1991 по 14.12.1993 період проходження строкової військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.01.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.02.2025 №133850019036 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю наявного пільгового стажу. Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду.
25.02.2026 позивач подав клопотання про поновлення строку на звернення до суду, у якому зазначив, що про спірне рішення дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.09.2025 №1300-5204-8/114045. Тому вважає, що строк на звернення до суду було пропущено з поважних причин.
Ухвалою від 02.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. При цьому суд зазначив, що заява про поновлення строків звернення до суду буде розглядатись з урахуванням позиції відповідача у вказаній справі.
Копію позовної заяви з додатками відповідачу було надіслано в його електронний кабінет 10.02.2026 о 10:31, а копію ухвали від 02.03.2026 було надіслано 02.03.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Станом на день розгляду справи відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Ухвалою від 18.05.2026 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та поновлено строк на звернення з відповідним позовом.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними в справі матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .
Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_3 позивач має такий трудовий стаж:
-01.09.1988-24.06.1991 – навчання в СПТУ №7 м. Борислава;
-28.08.1991 – прийнятий у складальний цех пакувальником по другому розряду;
-02.12.1991 – звільнений з роботи у зв`язку із призовом до армії;
-12.12.1991-17.12.1993 – служба в армії;
-01.02.1994 – прийнятий в цех лаків електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання;
-30.06.1999 – звільнений в порядку переведення до ДП «Галлак-Синтез»;
-01.07.1999 – прийнятий на роботу по переводу електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання у виробництво лаків;
-20.07.2001 – звільнений з роботи за угодою сторін;
-07.08.2001 – прийнятий на роботу електриком 4 розряду;
-25.02.2002 – звільнений з роботи за власним бажанням;
-26.02.2002 – прийнятий на посаду електрика господарської служби;
-31.05.2006 – звільнений із займаної посади за згодою сторін;
-01.06.2006 – прийнятий на посаду електрика;
-02.09.2014 – звільнений з роботи за власним бажанням;
-23.09.2014 – розпочато виплату допомоги по безробіттю;
-01.10.2014 – припинено виплату допомоги по безробіттю;
-02.10.2014 – прийнятий на роботу на посаду електромонтера;
-20.05.2015 – звільнений з роботи за власним бажанням;
-16.06.2015 – розпочато виплату допомоги по безробіттю;
-04.08.2015 – припинено виплату допомоги з безробіття;
-05.08.2015 – прийнятий на роботу електрослюсарем з ремонту електроустаткування;
-31.08.2015 – звільнений з роботи за угодою сторін;
-07.11.2015 – прийнятий на роботу електрослюсарем черговим та з ремонту електроустаткування;
-26.07.2016 – звільнений з роботи за угодою сторін;
-03.10.2016 – прийнятий на роботу електрослюсарем черговим та з ремонту електроустаткування;
-30.12.2016 – звільнений з роботи за угодою сторін;
-13.10.2017 – прийнятий на роботу електромонтером з ремонту та обслуговування;
-25.05.2020 – звільнений з роботи за угодою сторін;
-26.05.2020 – розпочато виплату допомоги з безробіття;
-13.08.2020 – припинено виплату допомоги з безробіття;
-20.04.2021 – прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду.
Згідно із довідкою від 10.01.2002 №1/1 позивач з 01.07.1999 по 20.07.2001 пропрацював у шкідливих умовах праці електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання у виробництві, яке відноситься до лакофарбової продукції. Період роботи у шкідливих умовах праці: 01 рік 05 місяців 14 днів.
Згідно із довідкою від 03.10.2007 №114 позивач працював повний робочий день в Бориславському ВАТ «Галлак» з 01.02.1994 по 30.06.1999 і виконував роботи з ремонту, профілактики і обслуговування цеху лаків на кондсмолах за професією, посадою електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання, що передбачена Списком 1 розділ VIII, 10800000 підрозділ 1080А000-17541.
30.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №1 на підставі пункту “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.02.2025 № 133850019036 відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Рішення обґрунтоване тим, що пунктом 1 статті 114 Закону передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посаді показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації й робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з пунктом 2 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам роботи. на 1 рік за кожний повний рік такої. 
Вік заявника 51 рік 11 місяців 11 днів, Страховий стаж особи становить 36 років 1 місяць 6 днів. 
Пільговий стаж особи (за Списком № 1) становить 4 роки 0 місяців 0 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: 
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди :- за доданими документами до пільгового стажу не зараховано:
- періоди пільгової роботи згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенси за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.01.2002 № 1/1, оскільки довідка містить два підписи та не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), зокрема, довідки мають бути підписані керівником підприємства, начальником відділу кадрів та головним бухгалтером, Відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, з переліками робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення;
- періоди пільгової роботи з 03.11.1997 по 16.12.1998, оскільки перерва в атестації робочих місць за умовами праці. 
Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.
Згідно із розрахунком страхового стажу позивача за формою РС-право до пільгового стажу роботи за Списком №1 було зараховано періоди роботи з 01.02.1994 по 02.11.1997 та з 17.12.1998 по 30.06.1999.
Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормами права.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.
Як визначено пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 234/13910/17 та від 20.01.2021 по справі № 588/647/17.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1 у зв`язку із недостатністю у позивача необхідного пільгового стажу. Відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи визначені у довідці від 10.01.2002 № 1/1, оскільки довідка містить два підписи та не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5) та з 03.11.1997 по 16.12.1998, оскільки перерва в атестації робочих місць за умовами праці. Окрім цього, позивач вважає, що має право на зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 28.08.1991 по 02.12.1991 в Бориславському заводі РЕМА на посаді пакувальника, з 01.07.1999 по 20.07.2001 в ДП “Галлак-Синтез” на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання; та періоду проходження строкової військової служби з 12.12.1991 по 14.12.1993.
Суд зазначає, що на момент видачі довідки від 10.01.2002 № 1/1 Порядком №637 не було передбачено форму довідки для підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Форма вказаної довідки (Додаток 5) була внесена до Порядку №637 лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920. Отже, покликання відповідача на вказані норми щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до пільгового стажу позивача є неправомірним.
За приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №22-1).
Пунктом 1.1. Розділу І Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:
документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);
для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);
відомості про місце проживання особи;
документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком.
Суд зауважує, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган Пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб скористатися правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, зокрема, самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
При цьому, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки даних щодо виконання позивачем трудових обов`язків для підтвердження спірного періоду з 01.07.1999 по 20.07.2001 тривалістю 01 рік 05 місяців 14 днів. Відповідачем не надано доказів того, що позивач не виконував трудові обов`язки у спірний період або що вказаний період не відповідає дійсності.
Матеріали справи також не містять доказів повідомлення позивача про необхідність подання інших документів, ніж ті, які подавались, зокрема, для підтвердження іншими документами спірних періодів роботи.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач покликався на вказані обставини для відмови у зарахуванні вказаного періоду лише до пільгового стажу, проте до загального страхового стажу вказаний період був зарахований.
Суд також зазначає, що у вказаний період були чинні Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Підрозділом 1080А000-17541 розділу VIII вказаного Списку №1 було віднесено до професій з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці посади робітників, керівників і спеціалістів підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайнятих повний робочий день на виробництвах, зокрема, іонообмінних смол і напівпродуктів для них; йоду, його сполук; каустичної соди; капролактаму; камфори; карбіду кальцію; карбюризаторів; каталізаторів; кетонів, їх похідних; коагулянту; креоліну; лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників; лаків та їх сумішей, а також робітників, майстрів і старших майстрів, механіків і енергетиків цехів, зайнятих на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів і вентиляції), комунікацій, дегазації.
Як встановлено судом із трудової книжки позивача, у період з 01.07.1999 по 20.07.2001 останній працював електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання у виробництві лаків. Вказана посада відповідає найменуванню посади, визначеної підрозділом 1080А000-17541 розділу VIII Списку №1, затвердженого Постановою №162. Отже вказаний період повинен був бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1 під час розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, чого останній не зробив. Тому вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача вищевказаного періоду роботи у зв`язку з відсутністю відомостей про атестацію робочих місць, а також періоду роботи з 03.11.1997 по 16.12.1998, у зв`язку із наявністю перерви в атестації робочих місць за умовами праці суд зазначає таке.
19 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 520/15025/16-а, в якій зазначила, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Отже, із урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Крім того, суд звертає увагу, що в уточнюючих довідках про пільговий стаж роботи позивача було зазначено про факт проведення атестації робочих місць, номери та дати прийняття наказів про проведення такої.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 позивача періодів роботи з 01.07.1999 по 20.07.2001 тривалістю 01 рік 05 місяців 14 днів та з 03.11.1997 по 16.12.1998, враховуючи вже зарахований до стажу позивача період роботи за Списком №1. При цьому, оскільки періоди роботи позивача з 01.02.1994 по 02.11.1997 та з 17.12.1998 по 30.06.1999 вже були зараховані відповідачем до пільгового стажу роботи за Списком №1, суд не знаходить у вказаній частині порушень прав позивача, тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи на посаді пакувальника з 28.08.1991 по 02.12.1991 в Бориславському заводі РЕМА суд зазначає таке.
У вказаний період були чинні Список №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах і Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.
Суд зазначає, що позицією 1071500а-19293 підрозділу 1071500 розділу VII Списку №1, передбаченого як постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, так і постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, на яку покликається позивач, було віднесено до професій з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці посаду укладальників-пакувальників, зайнятих на пакуванні пилу, одержаного металургійним способом. Також до Списку №1 було віднесено посади укладальників-пакувальників, зайнятих на закупорюванні кислоти та фторсолей; зайнятих на пакуванні цинкового пилу і окису цинку, цементу, а Постановою №162 також посади робітників, зайнятих на обробці виробничих розчинів і стічних вод, транспортуванні сировини, кислот, напівпродуктів і готової продукції, укладанні та пакуванні сировини, кислот, напівпродуктів і готової продукції на виробництвах, пов`язаних із виробництвом ртуті, елементарної сірки, ксантогенату, миш`яку, хромових солей, сірчистого натрію, світлосполук, молібдату амонію, сталініту, їх сполук; афінажем золота, срібла, платини, металів платинової групи. Проте у трудовій книжці відсутні відомості щодо виконання будь-якої із перелічених робіт під час роботи пакувальником в Бориславському заводі РЕМА, а сама по собі посада пакувальника в складальному цеху не була віднесена до Списку №1 ні постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, ні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Позивачем також не було подано ні до пенсійного органу, ні до суду уточнюючих довідок або інших документів, які б свідчили про виконання ним робіт, пов`язаних з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за Списком №1 під час виконання обов`язків пакувальника у Бориславському заводі РЕМА. Отже, оскільки на момент розгляду справи у суду відсутні точні та повні відомості про виконання позивачем у період з 28.08.1991 по 02.12.1991 в Бориславському заводі РЕМА робіт з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, передбачених Списком №1, відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права на подання до органів ПФУ уточнюючих документів, які можуть підтвердити виконання ним робіт, передбачених Списком №1 у вказаний період, з метою зарахування вказаного стажу роботи до пільгового.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з 12.12.1991 по 14.12.1993 суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 5 грудня 2019 року у справі №513/1195/16-а та від 01 березня 2021 року у справі №127/1762/17.
Проте, як уже встановлено судом, на момент призову до Збройних Сил України позивач працював в Бориславському заводі РЕМА, на посаді пакувальника в складальному цеху, щодо якої суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування стажу роботи на ній до пільгового стажу за Списком №1. Отже, оскільки позивач на момент призову на строкову військову службу не працював за професією, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підстави для задоволення вказаних позовних вимог також відсутні.
Щодо покликання позивача на пункт 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972, за яким при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею суд зазначає, що постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. На момент вступу позивача на строкову військову службу вже були чинні Закон України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які врегульовували, відповідно, порядок призначення та виплати пенсій та права осіб, пов`язані з проходженням військової служби, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин актів законодавства СРСР з огляду на їх врегульованість на той час нормами законодавства України.
Щодо вимоги зобов`язального характеру про призначення пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає таке.
Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до абзацу 1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Суд вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає/перераховує пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Тож, дії зобов`язального характеру щодо розгляду заяви про призначення пенсії на виконання рішення суду має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.
Оскільки відповідач розрахував страховий стаж позивача неповно, не взяв до уваги усі складові страхового стажу позивача, суд, з метою дотримання принципу пропорційності, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.02.2025 № 133850019036 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 30.01.2025, зарахувавши до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1997 по 16.12.1998 та з 01.07.1999 по 20.07.2001 тривалістю 01 рік 05 місяців 14 днів.
Щодо вимоги про призначення пенсії за віком суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі №580/3690/23 дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду.
Суд зазначає, що матеріали справи не дозволяють зробити однозначний висновок про достатність страхового стажу позивача для призначення йому пенсії за віком, в тому числі з урахуванням стажу, який протиправно не був зарахований відповідачем.
Крім того, як уже зазначалося судом, розрахунок страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача, а відтак суд за вказаних умов не може дійти однозначного висновку про те, що позивачем дотримано усіх визначених законом умов для отримання пенсії за віком. Відтак з метою уникнення помилок і порушень права позивача при виконанні рішення суду суд не вважає за можливе задовольнити вказану вимогу, оскільки така з огляду на встановлені обставини є передчасною.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони адміністративної справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в :
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.02.2025 № 133850019036 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ЄДРПОУ: 21084076) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1997 по 16.12.1998 та з 01.07.1999 по 20.07.2001 тривалістю 01 рік 05 місяців 14 днів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7; ЄДРПОУ: 21084076) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.