Справа № 445/1709/25 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/3718/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретар: Попенко І.І.
за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ПАТ «Страхова компанія «Аркс» - Сєчка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
ВСТАНОВИЛА:
09.07.2025 ПАТ «Страхова компанія «Аркс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якому просило стягнути з відповідача 157 185 грн 53 коп. сплаченого страхового відшкодування.
Позов обгрунтований тим, що 19.10.2023 на 15 км + 200 м автодороги «Західний обхід м. Львова» сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi» ( НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Suzuki» ( НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 . Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП автомобіль «Suzuki» був застрахований у ПАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування. Після настання страхового випадку страховик виплатив 317 185,53 грн, що підтверджується страховим актом та платіжними документами. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Скарбниця», яке в межах ліміту відповідальності відшкодувало 160 000 грн. Відтак позивач просив стягнути різницю між фактичними витратами та страховою виплатою у розмірі 157 185,53 грн, а також судові витрати. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» 157185 грн 53 коп. завданої шкоди в порядку суброгації.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» 3028 грн судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що рахунок-фактура № 1327906_РФ_225644 від 27 жовтня 2023 року була складена з порушенням порядку, встановленого законом, зокрема, методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому такий доказ є недопустимим для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля у цій справі. Будь-яких інших належних та допустимих доказів визначення розміру збитків, позивачем до матеріалів справи не долучено. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
ПАТ «Страхова компанія «Аркс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. 
У судовому засіданні апеляційної інстанціїпредставник  ОСОБА_1 - Куксов В.Г. просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Представник ПАТ «Страхова компанія «Аркс» - Сєчко С.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що 19.10.2023 о 17:20 на 15 км + 200 м автодороги «Західний обхід м. Львова» водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi» (н.з. НОМЕР_1 ), не був уважним та не вибрав безпечної швидкості руху, що дозволяла б постійно контролювати транспортний засіб. Унаслідок цього він здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki» (н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду, спричинивши механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України.
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Станом на 19.10.2023 цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Mitsubishi» (н.з. НОМЕР_1 ) була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР3596648, укладеним у ПАТ «Скарбниця».
За договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №76827Га/05АВ від 25.11.2022 та додатковою угодою № 1 до нього автомобіль марки «Сузукі» (н.з. НОМЕР_2 ) був застрахований у ПАТ «СК «Аркс».
Із заяви про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 20.10.2023 убачається, що власниця автомобіля «Suzuki» (н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «СК «Аркс» для отримання страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням зазначеного транспортного засобу.
23.10.2023 складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість).
Із рахунку-фактури № 1327906_РФ_225644 від 27.10.2023, складеного ДП «Авто Інтернешнл», встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Suzuki» (н.з. НОМЕР_2 ) у розмірі 317 185 грн 53 коп. з ПДВ.
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування ДП «Авто Інтернешнл» у розмірі 317 185 грн 53 коп., що підтверджується страховим актом № ARX3897956 від 01.11.2023, розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням № 1012097 від 02.11.2023.
26.04.2024 ПАТ «Скарбниця» в межах ліміту відповідальності здійснило виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 149.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70), відповідно до якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. 
Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування».
Позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи, як до страховика потерпілої особи, перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПАТ «Скарбниця» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з частиною 1 статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Вартість ремонту автомобіля «Suzuki» (н.з. НОМЕР_2 ) підтверджується рахунком-фактурою № 1327906_РФ-225644 СТО ДП «Авто Інтернешнл», яке є офіційним дилером автовиробника «Suzuki» в Україні (що підтверджується інформацією з офіційного сайту https://suzuki.ua/). 
Зазначений рахунок містить перелік виконаних робіт і використаних матеріалів, а також підтверджується документами про його оплату.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновок експерта № 22821 не приймається до уваги, оскільки у ньому міститься застереження, згідно з яким експертом при проведенні порівняльного аналізу не використовувалися дані щодо ремонтних робіт. При цьому зазначено, що ремонтні роботи в технологічних картах процесу інколи включають комплекси робіт з розбирання (монтажу/демонтажу) суміжних деталей та/або виконання суміжних операцій, у зв`язку з чим не виключається можливість виникнення похибки у розрахунках.
Суд першої інстанції встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Suzuki», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, прийшов до правильного висновку, що з відповідача, як із винної особи, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 157 185,53 грн (317 185,53 - 160 000 = 157 185,53).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги правильних висновків місцевого суду не спростовують.
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:22.05.2026.

Головуючий  

Судді