Справа № 545/67/26
Провадження № 2/545/871/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2026 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Путрі О.Г.,
при секретарі Рубан М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 19.05.2025 року уклали Кредитний договір (оферти) № 19.05.2025-100002205. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.05.2025, на строк, вказаний в заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. При отриманні первинної суми, за ініціативи клієнта було додатково видано суму зазначену в кредитному договорі , що підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії). Акцептовані кредитодавцем умови додаткового договору до кредитного договору №19.05.2025-100002205-1 від 19.05.2025 містяться в оферті. Стверджує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 35040 грн, що складається з: тіла кредиту - 12000 грн, процентів - 14880 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2160 грн, неустойки - 6000 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач прохав суд стягнути з відповідача за Кредитним договором №19.05.2025-100002205-1 від 19.05.2025 у розмірі 35040 грн, а також прохав стягнути судовий збір.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.
19.02.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що стягнення плати за комісію у розмірі 2160 грн за кредитним договором є протиправним та суперечить законодавству України. Додатковий договір до кредитного договору у розмірі 2000 грн не укладав, не підписував та будь-яке зарахування в сумі 2000 грн 27.05.2025 року не надходило. Неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена договором, нараховано з 24.02.2022 року за прострочення виконання договору та підлягає списанню кредитодавцем. Посилається на те, що умови договору є несправедливими та існує істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (а.с. 61-64).
20.02.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій посилається на те, що загальні витрати за споживчим є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Законом України "Про споживче кредитування" передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також, законом України "Про споживче кредитування", передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача (а.с76-80).
У судове засідання представник позивача не з`явився, прохав розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 12,80-зворот).
Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що кредитні договори укладав, грошові кошти отримував, на погашення кредиту сплатив близько 5000 грн. Проте заперечує проти стягнення штрафних санкцій у зв`язку з введенням воєнного стану. Тіло кредиту та відсотки зобов`язувався сплачувати в подальшому.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 19.05.2025 року уклали Кредитний договір (оферти) № 19.05.2025- 100002205 (а.с. 18-23).
Документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора (Е441), який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний позичальником, як фінансовий - 0999496533 (а.с. 24). Даний номер телефону зазначений як контактний номер телефону відповідача в шапці відзиву на позовну заяву, що підтверджує належність номеру телефону НОМЕР_1 відповідачу. 

Доказів на спростування дотримання кредитором процедури проходження позичальником верифікації та ідентифікації особи в особистому кабінеті позичальника, відповідачем не надано. 
Відповідно до умов договору, дата надання/видачі кредиту - 19/05/2025, сума кредиту: 10000 грн. 00 коп. Строк, на який надається Кредит - 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 21.12.2025. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 9% від суми Кредиту та дорівнює 900 грн. 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 900 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів.
Відповідно до пункту 4.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28XX-XXXX-2729.
27.05.2026 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір (оферти) до кредитного договору № 19.05.2025- 100002205 від 19.05.2025 року (а.с.27-28). Документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора (К877), який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний позичальником, як фінансовий - 0999496533.
Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 12000 грн. 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених додаткових договорах (чергові транші) .За даним Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2000 грн. 00 коп. ; дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) - 27/05/2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28XX-XXXX-2729.
Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го траншу (частини суми кредиту) - 9% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 180 грн. 00 коп. Комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 1080 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається транш, встановленою до та з дати укладення даного додаткового договору, становить 180 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного додаткового договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно графіку платежів, встановленого даним додатковим договором.
Згідно квитанції про зарахування №746170253 від 19.05.2025 року, за допомогою сервісу платежів онлайн iPay.ua 19.05.2025 року на картку позичальника НОМЕР_2 перераховано 10000 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту № 19.05.2025- 100002205 (а.с. 35).
Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2912 від 29.12.2025 року, 27.05.2025 року на картку позичальника 5355280045352729 перераховано 2000 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту № 19.05.2025- 100002205 (а.с. 35-зворот).
Як вбачається з повідомлень АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-07.8.5/2251БТ від 13.02.2026 року, №КНО-07.8.5/6996БТ від 27.04.2026 року, №КНО-07.8.5/8365БТ від 14.05.2026 року, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_4 до рахунку НОМЕР_5 у гривні. В анкеті ОСОБА_1 вказано номер телефону НОМЕР_6 . Надано виписку по рахунку, яка містить 19.05.2025 року факт зарахування коштів в розмірі 10000 грн (а.с. 71). Також повідомили, що в результаті аналізу операцій по карті №5355280045352729 за 27.05.2025 року була виявлена операція по надходженню грошових коштів в сумі 2000 грн через сервіс іншого банку, в підтвердження чого надано виписку по рахунку (а.с. 70-74, 137-140, 150-153).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у період з 19.05.2025 року по 21.12.2025 року відповідачу за кредитним договором № 19.05.2025- 100002205 було нараховано 35040 грн, що складається з: тіла кредиту - 12000 грн, процентів - 14880 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2160 грн, неустойки - 6000 грн (а.с. 49-51).
Проценти нараховані в межах строку дії кредитного договору, в період з 19.05.2025 року по 19.08.2025 року проценти нараховані за ставкою 1%, у період з 20.08.2025 року по 21.12.2025 року - 0,5 %.
Разом з тим, відповідач здійснив часткову оплату за кредитним договором в розмірі 4640 грн, що свідчить про прийняття укладеного кредитного договору. Вказану суму позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за відсотками та комісією.
У свою чергу, відповідачем заборгованість перед банком не спростована, власного контррозрахунку не надано.
Щодо стягнення додаткової комісії в розмірі 2160 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно п.9 кредитного договору, враховуючи зміни внесені до нього п.1.4 додаткового договору, комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 1080 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Отже, погоджені сторонами умови кредитного договору, в яких зазначено перелік послуг, за які передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, не є нікчемними, оскільки відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання недійсними зазначених пунктів кредитного договору від 19.05.2025 року № 19.05.2025- 100002205 матеріали справи не містять.
Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідача додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розміру 2160 грн. підлягає до задоволення.
Щодо нарахування заборгованості за неустойкою.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Подібний правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), постанові КЦС ВС від 21.01.2025 № 751/3052/23 (61-17991св23).
Приймаючи до уваги те, що суму заборгованості за неустойкою за кредитним договором від 19.05.2025 року № 19.05.2025- 100002205 в розмірі 6000 грн., було нараховано відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, а тому позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 6000 грн, до задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 19.05.2025 року № 19.05.2025- 100002205 за тілом кредиту - 12000 грн., процентами - 14880 грн., додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2160 грн., а всього 29040 грн., тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню.
Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 35040 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 29040 грн. Пропорційність задоволених вимог становить 83 % (29040х 100%: 35040 = 83%).
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір з відповідача стягується пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2209,79 грн. (2662,40 х 83 %:100% = 2209,79).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,280,352 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_7 ) заборгованість за Кредитним договором № 19.05.2025-100002205 від 19.05.2025 року у розмірі 29040 (двадцять дев`ять тисяч сорок) гривень .
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2209 (дві тисячі двісті дев`ять) гривень 79 коп.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя:	  	О.  Г.  Путря