ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/591/26
01 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними,визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу.
Ухвалою суду від 23.02.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 20.03.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.
Позивач за результатами проходження медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі направлення №6500255 від 28.01.2026 року, пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією. Відповідно до протоколу засідання комісії, оформленого Довідкою військово-лікарської комісії №20260128155102993 від 28.01.2026, на підставі ст.61в, 396 графи II розкладу хвороб Позивач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
В частині позовних вимог про скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації), слід зазначити, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та на військову службу по мобілізації, на особливий період призваний не був, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не видавався.
Таким чином, з огляду на зазначені вище пояснення дій Відповідача, організацію проведення призову Позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що включала в себе надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та порядок її оформлення, організацію медичного огляду, проведено із дотриманням встановленого порядку та в межах повноважень визначених законодавством, тобто добросовісно та розсудливо.
На підставі викладеного представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 просив в задоволенні позову відмовити.
Від представника третьої особи на адресу суду пояснення по справі не надходили.
Позивачем надіслано 02.04.2026 до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії №14 від 28 січня 2026 року про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ;
зобов`язати Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжити дію відстрочки автоматично чи на підставі заяви ОСОБА_1 від 30 січня 2026 року, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з прийняттям відповідного рішення та повідомленням ОСОБА_1 про прийняте рішення;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 анулювати бойову повістку як таку, що видана під час реалізації гр. ОСОБА_1 права на відстрочку, виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку та про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 та про його розшук. 
Ухвалою суду від 22.04.2026 залучено Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) як співвідповідача до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Представник відповідача Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.
Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 01.06.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду в частині позовних вимог: про визнання протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата та номер невідомі) в частині призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
03 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав через ЦНАП заяву про надання відстрочки. Як убачається із витягу з Резерв + станом на 05 листопада 2025 року, ОСОБА_1 отримав відстрочку на підставі п. 9 ч.1 ст. 23 ЗУ ««Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також, як вже було зазначено у позові, відстрочка була надана ОСОБА_1 в серпні 2025 року із зазначених підстав. 
Разом з тим, поза межами визначеним Порядком №560, а саме 28 січня 2026 року ОСОБА_2 в телефонному режимі, представившись працівником ТЦК, попросили підійти до відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 для того щоб уточнити деякі дані. А, прибувши до ТЦК, йому повідомили про відсутність відстрочки, і примусово відправлено на ВЛК. 
Вказане підтверджується тим, яким долученими до справи доказами так і поясненнями відповідача у відзиві, де, зокрема зазначено, що саме 28 січня 2026 року ОСОБА_1 надано повідомлення про відмову у наданні відстрочки. 
Окрім того, у Комісії з розгляду заяви про відстрочку було достатньо часу з 03 листопада 2025 року вивчити отриману заяву та підтвердні документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, за потреби вчинити запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. 
Процедура надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ініціюється військовозобов`язаним, і лише в її рамках у комісії районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки існує обов`язок перевірити підстави щодо надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Поняття «надходження», застосоване в нормі пункту 60 Порядку №560, стосується дня, коли комісія відповідного ТЦК та СП фізично отримала документи щодо розгляду питання про оформлення військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу. Саме з цієї дати починається відлік строку для розгляду заяви та документів. 
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Абз. 13,14 Порядку №560 передбачено, що перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних. 
Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі: подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації); надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування; отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки. 
Абзац двадцять сьомий пункту 60 Порядку №560 довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається військовозобов`язаним на строк дії відповідних законних підстав на період проведення мобілізації. 
Як убачається із заяви від 03 листопада 2025 року, прийнятої через ЦНАП , накладено резолюцію – СКАСУВАТИ, АКТ незареєстрований, + ЛКК вписаний не вірний., зазначене ставить під сумнів взагалі розгляд заяви Комісією. 
Таким чином рішенням Комісії від 28 січня 2026 року прийняте неправомірно. 
Окрім того дане рішення ОСОБА_1 не вручено. Будь яких доказів щодо вручення особі відмови у наданні відстрочки відповідачем не надано. 
Згідно долучених до матеріалі справи доказів убачається, що повідомлення ОСОБА_1 про явку до ТЦК та СП датоване 28 січня 2026 року. Рішення комісії також від 28 січня 2026 року. 
Таким чином з моменту надходження заяви ОСОБА_1 до відповідача у Комісії, утвореної при цьому органі, відповідно до Порядку № 560 виник обов`язок розглянути заяву та додані документи по суті протягом семи днів та ухвалити рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, оформлене протоколом. 
При цьому, відповідачами не надано жодних доказів: існування протоколу засідання Комісії з розгляду заяви позивача від 03 листопада 2025 року; ухвалення рішення про надання або відмову у наданні відстрочки; направлення такого рішення позивачу.
Єдиним документом, наданим відповідачем, є повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.01.2026, який не фіксує правового результату розгляду заяви (надання/відмова); має виключно інформаційний характер, обмежуючись пропозицією особисто прибути до вказаного відділу. 
За правилами абз. 1 пункту 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
Разом з тим, цього ж дня, 28 січня 2028 року, ОСОБА_1 відвезли в м. Тернопіль, де примусово провели ВЛК.
Так, позивач пройшов ВЛК за пів години. Лікарі (терапевт, хірург, лор тощо) визнали військовозобов`язаного придатним, при тому що огляд був формальним, і медики проігнорували його хронічні хвороби, можливості пред`явити свої медичні картки позивач не мав змоги так як його супроводжував працівник ТЦК. 
Згідно з Наказом МОУ № 402, перед оглядом лікарів військовозобов`язаному обов`язково мають зробити: загальний аналіз крові та сечі; · серологічний аналіз на ВІЛ, Гепатити B та C, Сифіліс (RW); визначення групи крові та резус-фактору; рентген (флюорографію) та ЕКГ (після 40 років – обов`язково). 
Жодного з цих обов`язкових обстежень позивачу не провели, чим суттєво порушено процедуру. 
Не зважаючи на те, що в ОСОБА_1 були наявні підстави для автоматичного надання відстрочки так як обставини не змінилися, ОСОБА_1 повторно 30 січня 2026 року через ЦНАП подав заяву про надання відстрочки, до якої долучив новий акт догляду від 30 січня 2026 року, як особа, яка здійснює постійний догляд за хворими членами сім`ї, проте згідно відповіді від 02.02.2026 року йому відмовлено у наданні відстрочки з підстав, що особа знайдена в реєстрі але не перебуває на військовому обліку, знята чи виключена з обліку.
Разом з тим, як убачається із відповіді на запит від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний. 
Таким чином, вкотре, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинено протиправні дії відносно ОСОБА_1 , щодо розгляду заяви про надання відстрочки. 
За вказаних обставин діями відповідача грубо порушено права позивача щодо скасування наданої йому відстрочки, відмови у наданні відстрочки та проведення ВЛК під час відстрочки, та з грубим порушенням процедури. 
Так відповідач стверджує, що відносно ОСОБА_1 наказ про мобілізацію не видавався. 
Разом з тим, відповідач, порушивши право позивача на отримання відстрочки, виписав позивачу бойову повістку на 29 січня 2026 року.
У зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 не з`явився по повістці, у зв`язку з чим станом на 17 лютого 2026 року, на час перебування на лікуванні, ОСОБА_1 отримав сповіщення через Резерв + про розшук. 
Реалізація права на відстрочку, зокрема, з підстави передбаченої пунктом 5 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ є диспозитивним варіантом поведінки військовозобов`язаного. Тобто, якщо особа не реалізувала своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або реалізувала із порушенням встановленої процедури, то вона підлягає призову на військову службу під час мобілізації на загальних підставах. У такому випадку, процедура мобілізації процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною особа набуває статусу військовослужбовця і може бути звільнена у порядку, який цитувався судом вище. Разом з тим, коли військовозобов`язаний реалізував своє право на відстрочку відповідно до закону, але його право було проігноровано ТЦК та СП або у задоволенні поданої заяви відмовлено незаконно чи не розглянуто взагалі, то останній не може у випадку призову скористатись загальними підставами для звільнення військовослужбовця, позаяк останні, насамперед, містять інші правові підстави.
Не погодившись із протиправним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і натепер.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Видами військової служби, є, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації врегульовано ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 і визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном (п. 1 зазначеного Порядку).
Згідно пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (який є додатком 2 до Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 9 цього Положення визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Відповідно до абз. 9 п. 11 цього Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Отже, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, хоча і не є юридичними особами, проте вони законодавством наділені публічно-владними управлінськими функціями, у зв`язку з чим є суб`єктами владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
18 травня 2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.
Цей Порядок визначає, зокрема процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (п. 1 Порядку).
Відповідно до п.п. 56, 57 зазначеного Порядку відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Пунктом 58 цього Порядку визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Додатком 5 до цього Порядку є Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з цим Переліком особи, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, мають подати наступні документи, що підтверджують право на відстрочку:
для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ;
для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);
для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Згідно з п. 59 зазначеного Порядку відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до п. 60 зазначеного Порядку комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Як видно з матеріалів справи, 30 січня 2026 року ОСОБА_1 подав заяву про продовження дії відстрочки, до якої долучив новий акт догляду від 30 січня 2026 року, як особа, яка здійснює постійний догляд за хворими членами сім`ї, проте згідно відповіді від 02.02.2026 року йому відмовлено у наданні відстрочки з підстав, що особа знайдена в реєстрі але не перебуває на військовому обліку, знята чи виключена з обліку. 
У відповідності до копії військового квитка ОСОБА_1 з військового обліку не знятий.
Згідно відповіді на адвокатський запит № 921 від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний. 
Під час засідання комісії щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено невідповідність поданих документів вимогам винного законодавства. Зокрема у Додатку № 8 був відсутній реєстраційний номер, а також не надано висновок ЛКК, що є обов`язковою умовою для підтвердження обставин , визначених п.9 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказані факти зафіксовані у протоколі № 14 від 28 січня 2026 року. 
Також повідомлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 28 січня 2026 року після проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 було вручено повістку на відправку (бойову повістку) для призову на військову службу та зарахування до команди в/ч НОМЕР_2 . Таким чином, дії відповідача підтверджують факт незаконної мобілізації Позивача за наявності чинної відстрочки.
Відтак, у разі виникнення у органу ТЦК і СП будь-якого сумніву з приводу поданих заяви і документів, він наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки таких документів та іншої інформації, що міститься в них і підтверджує або спростовує наявність у заявника права, на реалізацію якого вони подані.
Разом з тим, відповідач, порушивши право позивача на отримання відстрочки, виписав позивачу бойову повістку на 29 січня 2026 року.
У зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 не з`явився по повістці, у зв`язку з чим станом на 17 лютого 2026 року, на час перебування на лікуванні, ОСОБА_1 отримав сповіщення через Резерв + про розшук. 
Реалізація права на відстрочку, зокрема, з підстави передбаченої пунктом 5 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ є диспозитивним варіантом поведінки військовозобов`язаного. Тобто, якщо особа не реалізувала своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або реалізувала із порушенням встановленої процедури, то вона підлягає призову на військову службу під час мобілізації на загальних підставах. У такому випадку, процедура мобілізації процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною особа набуває статусу військовослужбовця і може бути звільнена у порядку, який цитувався судом вище. Разом з тим, коли військовозобов`язаний реалізував своє право на відстрочку відповідно до закону, але його право було проігноровано ТЦК та СП або у задоволенні поданої заяви відмовлено незаконно чи не розглянуто взагалі, то останній не може у випадку призову скористатись загальними підставами для звільнення військовослужбовця, позаяк останні, насамперед, містять інші правові підстави.
Отже, прийнявши рішення про відмову в наданні відстрочки з тих підстав, що особа знайдена в реєстрі, але не перебуває на військовому обліку, знята чи виключена з обліку.
Разом з тим, як убачається із відповіді на запит від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний, а тому відповідач порушила права та законні інтереси позивача.
На підставі викладеного суд вважає, що слід визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії №14 від 28 січня 2026 року про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та зобов`язати Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 січня 2026 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з прийняттям відповідного рішення та повідомленням позивача про прийняте рішення.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 анулювати бойову повістку як таку, що видана під час реалізації гр. ОСОБА_1 права на відстрочку, виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку та про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 та про його розшук, слід зауважити на такому.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідач дотримався процедури оповіщення військовозобов`язаного, передбаченої Порядком № 560.
Оскільки позивач був належним чином оповіщений, у нього виник безумовний обов`язок з`явитися до ТЦК та СП, виконання якого він проігнорував.
У зв`язку з тим, що позивач, будучи належним чином оповіщеним, не прибув у визначений час до ТЦК та СП та не повідомив про наявність поважних причин неприбуття або права на відстрочку, у відповідача виникли обґрунтовані підстави кваліфікувати такі дії як порушення правил військового обліку, що у свою чергу надало право відповідачу відповідно до положень Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" внести відповідну інформацію до Реєстру, а отже, дії відповідача вчинені у встановлений законом спосіб.
З огляду на встановлений факт порушення позивачем правил військового обліку, відповідач набув законного права та обов`язку вжити заходів для забезпечення його доставлення до ТЦК та СП. Відповідно до пункту 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки уповноважені звертатися до органів Національної поліції для здійснення адміністративного затримання та доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, формування та направлення відповідачем звернення до правоохоронних органів щодо розшуку та доставлення позивача відбулося на підставі та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України, що виключає можливість визнання таких дій протиправними.
Системний аналіз зазначених законодавчих актів та встановлений факт порушення позивачем правил військового обліку дають підстави суду вважати, що відповідач набув законного права та обов`язку вжити заходів для забезпечення його доставлення до ТЦК та СП та внесення відповідних відомостей до Реєстру.
Таким чином, формування та направлення ТЦК та СП звернення до правоохоронних органів щодо розшуку позивача відбулося на підставі та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України, що виключає можливість визнання таких дій протиправними.
Оскільки судом встановлено правомірність як оповіщення позивача, так і подальших дій відповідача щодо фіксації порушення та ініціювання його доставлення, у суду відсутні будь-які законні підстави для втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень шляхом зобов`язання його виключити відомості про порушення позивачем правил військового обліку з Єдиного державного реєстру.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1331,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 18.02.2026.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії №14 від 28 січня 2026 року про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Зобов`язати Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 січня 2026 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з прийняттям відповідного рішення, з врахуванням висновків суду та повідомленням ОСОБА_1 про прийняте рішення.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 1331 грн (одна тисяча триста тридцять одна) 20 копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
третя особа:
- ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) .
Головуючий суддя Подлісна І.М.