707/1910/26 
2/707/1574/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 червня 2026 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Суходольського О.М.
з участю секретаря Культенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т в н о в и в :

06.05.2026 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Горстку Я.В. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що Придніпровським районним судом м. Черкаси розглянуто кримінальне провадження №12024255330000979 (судова справа №711/2800/26) стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обвинувачених у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України. 
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ОСОБА_1 було визнано потерпілим. Вироком суду від 23.03.2026 року ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.04.2026 року.
Позивач зазначає, що 07.07.2024 близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Берегова, 17, діючи без попередньої змови між собою, під час конфлікту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, ОСОБА_2 перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_1 , який перебував в лежачому положенні, наніс йому два удари правою ногою в грудну клітину, а також невстановлену кількість ударів правою ногою по лівій верхній кінцівки потерпілого та один удар правою ногою в ділянку перенісся потерпілого.
Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_2 , заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , тілесні ушкодження у вигляді крововиливів грудної клітки, лівої верхньої кінцівки, садна перенісся, лівого стегна які у відповідності до висновку експерта N? 02-01/125 від 04.03.2026, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
Крім того, він же, в подальшому, перебуваючи за тією ж адресою, з ОСОБА_2 , діючи без попередньої змови між собою, під час конфлікту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя.
Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин голови, які у відповідності до висновку експерта N? 02-01/125 від 04.03.2026, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
Зазначені обставини вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доказуванню не підлягають у силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України.
Разом з тим, вказаним кримінальним проступком позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пережитому приниженні. Порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з близькими та оточуючими людьми через отриманні ушкодження і не бажанні пояснювати їх походження, в страхі, що цей жах може повторитися, що двоє людей у віці , які нікого не чіпали були зухвало побиті біля свого дачного будинку на очах у сусідів, в тому, що після тілесних ушкоджень відповідачі не цікавились станом здоров`я потерпілого ОСОБА_1 не намагались допомогти та взагалі не виходили на спілкування з потерпілим ОСОБА_1 чим на період лікування та відновлення залишили потерпілих фактично без будь-якої фінансової підтримки. Натомість, навпаки при зустрічі на причалі до поки ОСОБА_3 не було виключено єдино голосно рішенням загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Хвиля-2» з членів кооперативу погрожували, що доб`ють його. Від отриманого стресу у позивача погіршився загальний стан здоров`я, а саме позивач страждає постійними головними болями, болем в грудній клітці, серцевими нападами. На нервовому підґрунті ще більш розвинулась хвороба з переважним ураженням серця, що підтверджується консультативним висновком кардіолога №028/о від 22.12.2025 року. Оскільки, як відомо сильний та тривалий стрес може стати вагомим фактором, що сприяє гіпертонічній хворобі ІІ ст., ступ. 2, ризик 2, аритмії, або значно погіршити стан уже наявної хвороби, що змусило ОСОБА_1 звернутися до Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги до нейрохірурга, що підтверджується випискою від 07.01.2026 року.
Крім того, тривале досудове розслідування, а саме побиття сталося 07.07.2024, а обвинувальний акт було скеровано до суду лише 20.03.2026 року. Тобто досудове розслідування тривало рік і вісім місяців, при цьому кримінальне провадження було закрите без повідомлення і лише через скарги було скасовано постанову про закриття та поновлено досудове розслідування. Все це призводило до додаткових переживань та засмучення від незахищеності потерпілого з боку правоохоронних органів, та від власного безсилля перед несправедливістю.
У зв`язку з викладеними обставинами, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, згідно якого просив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,) - 50 000 гривень 00 копійок ( п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) у відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) в рівних частинах на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,) – 30 000 гривень 00 копійок ( тридцять тисяч гривень нуль копійок) –витрати на правничу допомогу.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 07.05.2026 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу суду не надано, будь-які клопотання до суду не надходили.
Крім того, 26.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про виклик свідків. Згідно якого вважає за доцільне викликати та допитати в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_4 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 АДРЕСА_4 . тел: НОМЕР_5 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_4 . тел: НОМЕР_6 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_5 , тел: НОМЕР_7 .
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Придніпровським районним судом м. Черкаси розглянуто кримінальне провадження №12024255330000979 (судова справа №711/2800/26) стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обвинувачених у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України. 
Згідно вироку суду від 23.03.2026 року ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.04.2026 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.07.2024 близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Берегова, 17, діючи без попередньої змови між собою, під час конфлікту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, ОСОБА_2 перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_1 , який перебував в лежачому положенні, наніс йому два удари правою ногою в грудну клітину, а також невстановлену кількість ударів правою ногою по лівій верхній кінцівки потерпілого та один удар правою ногою в ділянку перенісся потерпілого.
Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_2 , заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , тілесні ушкодження у вигляді крововиливів грудної клітки, лівої верхньої кінцівки, садна перенісся, лівого стегна які у відповідності до висновку експерта N? 02-01/125 від 04.03.2026, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
Крім того, він же, в подальшому, перебуваючи за тією ж адресою, з ОСОБА_2 , діючи без попередньої змови між собою, під час конфлікту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя.
Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин голови, які у відповідності до висновку експерта N? 02-01/125 від 04.03.2026, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
Крім того, тривалість реабілітації після побоїв, пригнічений стан, сильні душевні переживання, тривалий депресивний стан позивача ОСОБА_1 підтверджується фотознімками, на яких зафіксовані зовнішні тілесні ушкодження; висновком судово-медичної експертизи, який вказує на локалізацію тілесних ушкоджень та заподіяння фізичного болю тілесними ушкодженнями.
Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкоди, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.
Складовими для настання відповідальності за завдання відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі №197/1330/14 вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Для настання відповідальності за завдання шкоди смертю необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в подібній справі № 755/2545/15-ц.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно ст. ст. 76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням має бути покладений на відповідачів, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу моральну шкоду не відшкодували, позивачем доведено та обґрунтовано заподіяння йому моральних страждань у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідачів.
Внаслідок дій відповідачів позивач зазнав моральних страждань, які полягають у фізичному болю та стражданнях, які ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації його життя, оскільки при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивач враховує глибину своїх фізичних і душевних страждань, їх тривалість (понад один рік і вісім місяців відповідачі не понесли покарання за вчинене), погіршення стану здоров`я, відчуття незахищеності і безсилля.
Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що позивач зазнав моральних страждань, які полягають у фізичному болю та стражданнях, тому суд приходить до висновку, що заявлений розмір моральної шкоди є законним та обґрунтованим, та таким що не приведе до безпідставного збагачення позивача, а отже підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача.
Щодо клопотання представника позивача Горстки Я.В. про виклик свідків, суд зазначає наступне. Ухвалою суду від 07.05.2026 року закріплено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у такому порядку здійснюється без проведення судового засідання, якщо від сторін не надходило клопотання про розгляд справи з повідомленням учасників справи. Оскільки клопотання про зміну порядку розгляду справи чи призначення судового засідання з викликом сторін учасниками справи подано не було, а процесуальний закон при спрощеному провадженні без виклику сторін не передбачає усного допиту, у задоволенні заяви про виклик свідків слід відмовити. Крім того, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні в ній письмові докази є належними, допустимими та взаємозв`язаними, а їх сукупність є цілком достатньою для всебічного, повного та об`єктивного вирішення спору по суті без заслуховування усних свідчень.
З приводу витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Оцінюючи заявлений розмір витрат, суд з урахуванням складності справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, обсягу виконаних адвокатом робіт та часу, витраченого на надання правової допомоги, вважає суму 30 000 грн дещо завищеною та такою, що не в повній мірі відповідає критеріям розумності та співмірності. З огляду на засади справедливості та балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити ці вимоги та визначити загальний розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню, у сумі 20 000 гривень по 10 000 грн. з кожного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивача було звільнено від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. (по 665, 60 грн. з кожного). 
Керуючись ст.4,5,77-81,141,259,263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,) - 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди. 
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн., по 665 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн., по 10000 грн. з кожного.
У стягненні решти витрат за надання правової допомоги відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.
Суддя:   О.  М.  Суходольський