Справа № 127/9469/26 
Провадження № 33/801/446/2026
Категорія: 149 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Медяний В. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Медяного В.М., за участю секретаря судового засідання Лісової Д.С., а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Повара І.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду вінницької області від 06 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 274 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із зазначеною постановою, оскільки були відсутні підстави для його зупинки працівником патрульної поліції. Вважає, що постанова місцевого суду є надто суровою та винесена без належного дослідження доказів. Зокрема, матеріали справи не містять доказів фактичного керування ним транспортним засобом. Відповідний відеозапис в матеріалах справи відсутній. Окрім того, переконаний, що працівники поліції не мали законних підстав вимагати в нього посвідчення водія, оскільки він нічого не порушував та жодного порушення працівником патрульної поліції зафіксовано не було. Тому і зупинка транспортного засобу, і вимога пред`явити документи, є незаконними. 
У судовому засіданні апелянт та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, наведених у ній. 
Також ОСОБА_1 повідомив, що в момент його зупинки працівником патрульної поліції дійсно перебував за кермом автомобіля. Посвідчення водія ще не отримував, оскільки ще не закінчив навчання з метою отримання посвідчення водія та не досяг вісімнадцятирічного віку. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог статті 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №618127 від 18 березня 2026 року, 18 березня 2026 року о 13 год 38 год у місті Вінниця по вул. Келецькій, 47-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим повторно вчинив протягом року правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (протокол серії ЕПР1 546911 від 21.12.2025), та порушив п.2.1 (а) ПДР. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення правопорушення був неповнолітньою особою, якою є особа у віці від 16 до 18 років, а саме мав повних 17 років. 
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно з довідкою інспектора САП ВВГ ВРУП ГУНП у Вінницькій області Юлії Гаврилюк, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 фактично не заперечував обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Лише вважає винесену місцевим судом постанову надто суровою через призначене адміністративне стягнення, зокрема через розмір штрафу. 
З огляду на вищезазначене, на переконання апеляційного суду, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Його винуватість у вчиненні означеного адміністративного правопорушення є доведеною та підтвердженою сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи та були безпосередньо досліджені місцевим судом та апеляційним судом в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 618127 від 18 березня 2026 року; довідкою інспектора ВАП; протоколом серії ЕПР1 546911 від 21 грудня 2025 року; копією постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2026 року у справі № 127/40187/25. 
Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а також показаннями самого апелянта. 
З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КпАП України, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний