МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/6938/25 
Провадження № 2/210/436/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
30 квітня 2026 року    
Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Чайкіна О.В., секретаря судового засідання Балкаєвої О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Зміст позовних вимог
ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначає, що 06.11.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 укладено Договір про споживчий кредит №103505761, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. 
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору №103505761 від 06.11.2022 року - Кредитодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №103505761 від 06.11.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Сума заборгованісті Відповідача перед Позивачем становить 37280,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 26780,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 500,00 грн..
В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вищенаведеному розмірі та понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 8 000,00 гривень.
Доводи учасників справи
На виконання вимог ст.178, 191, 278 ЦПК України представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду відзив, згідно якого зазначила, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі, виходячи з наступного.
Щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, з тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 уклав Договір про споживчий кредит № 1035055761 від 06.11.2022 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення Коваленку І.І. були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн. Але це не відповідає дійсності. Так, 06.11.2022 року, у Відповідача було викрадено телефон та банківську картку «Ощадбанк». Про оформлення на його ім`я кредиту йому було невідомо, про наявність коштів у сумі 10 000 грн., стало відомо після відвідування відділення банку «Ощадбанк», однак там не було зазначено про те, що вказані кошти є кредитними і не видно було установу ,яка їх перерахувала. Стан розгляду заяви на теперішній час невідомо, у зв`язку із чим направлено адвокатський запит. 26.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Відділення поліції №2 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області та повідомив про вчинення невідомою особою викрадення його речей (телефона та картки) 06.11.2022 року. Згідно виписки наданої АТ «Ощадбанк», 06.11.2022 року о 16:35 були зараховані грошові кошти у сумі 10 000 грн. Однак, відповідач не міг оформлювати кредит, оскільки телефон був викрадений разом з сім-картою та невідома особа, яка викрала вчинила шахрайські дії. На теперішній час у Відповідача інший номер телефону, у зв`язку зі викраденням. Таким чином, останній кредитний договір не оформлював та жодних ідентифікацій не проходив та не здійснював, останньому взагалі було невідомо про оформлення кредиту на його ім`я. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника. Таким чином, хоча і договір був підписаний одноразовим ідентифікатором, однак він не був укладений відповідач та підписання відбулось поза його волею, у зв`язку із чим підстави для стягнення заборгованості відсутні. Окремо, представник відповідача звертає увагу на те, що договір було підписано за ір-адресою: 46.211.229.248, не за місцем перебування відповідача, а у Дніпрі.
Крім того, представник відповідача зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом. Згідно наданого розрахунку нарахування процентів здійснювалось за період з 01.02.202 року по 12.02.2023 року, що становить 12 днів, а отже сума нарахованих процентів становить 3600 виходячи із розрахунку 12 (днів) х 300 (грн), а аж ніяк не 26 780 грн. Більш того, процентна ставка становить 1027% річних і суму нарахованих безпідставно відсотків згідно розрахунку становить 26 780 грн, а тіло кредиту 10 000 грн., таким чином розмір відсотків за 98 днів перевищує тіло у 2,7 рази. Нарахування відсотків, що перевищують тіло кредиту у 2,7 рази, є грубим порушенням вимог законодавства та свідчить про намагання Позивача отримати надприбуток шляхом встановлення кабальних умов, а тому підлягають зменшенню. Таким чином, враховуючи, що тіло кредиту 10 000 грн, кредитор не має права вимагати понад 20 000 грн з урахуванням усіх відсотків. Також, обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами, просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 500 грн. Аналіз умов договору про надання споживчого кредиту № 4266388 від 04.05.2021 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1000 грн. встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. З огляду на наведене, слід дійти до висновку про те, що положення договору №4266388 від 04.05.2021 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 500 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «КредитКапітал» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 500 грн. Також, позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 1655,59 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то і судові витрати понесені позивачем по справі покладаються на останнього. Однак, у випадку задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають зменшенню виходячи з принципу розумності, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до розміру 3 500 грн. Зважаючи на викладене, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід відмовити за їх безпідставністю.
23 квітня 2026 року представник позивача скерував до суду додаткові пояснення. Згідно яких зазначив, що кредитний договір № 103505761 від 06.11.2022 року є укладеним в електронній формі. При укладенні договору Відповідач передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. Отже, Відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Твердження Відповідача про нібито викрадення мобільного телефону, сім-картки та вчинення щодо нього шахрайських дій є лише суб`єктивною позицією сторони захисту та не підтверджені належними, допустимими й достатніми доказами у розумінні ЦПК України. Таким чином, зазначені доводи спрямовані виключно на уникнення виконання взятих на себе зобов`язань та не підтверджені належними доказами, а тому підлягають відхиленню судом. Щодо погодження умов договору та застосування одноразового ідентифікатора представник позивача зазначив, що у підтвердження правомірності тверджень, викладених у позовній заяві до суду було надано довідку про надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу. Таким чином, надана довідка свідчить не лише про технічний факт надсилання коду, але й про завершення процедури ідентифікації відповідача в електронній системі кредитора відповідно до умов укладення договору споживчого кредитування. Таким чином, усі дії Позивача є правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією, дані вимоги є в межах чинного законодавства. Щодо стягнення комісії за Кредитним договором Відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит №103505761 від 06.11.2022 року, комісія за надання кредиту: 500.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Встановлення ТзОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин Позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди. Щодо стягнення із Відповідача судових витрат Позивач зазначає, що надав усі необхідні докази суду та наголошує, що сума та вид виконаної роботи є співмірними та відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, час витрачений на підготовку позову та вчинення супутніх дій є достатнім, та співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. 
30 квітня 2026 року представник відповідача скерувала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме відповідь з Відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Сторони 29 квітня 2026 року в судове засідання не з`явились. Розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Розгляд (формування та зберігання) судової справи здійснюється в змішаній (паперовій та електронній) формі, при цьому додатки до позовної заяви зберігаються лише в електронній формі.
Між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» 06.11.2022 р. укладено Договір про споживчий кредит № 103505761, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн..
Відповідно до пункту 1.3. Договору - кредит надається загальним строком на 98 днів з 06.11.2022 року і складається з пільгового поточного періодів.
Пунктом 1.3.1 Договору визначено пільговий період, який складає 8 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.11.2022р. (рекомендована дата платежу).
Відповідно до пункту 1.3.2 Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.02.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). 
Згідно пункту 1.4. Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 14.11.2022р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 12.02.2023р. (останнього дня строку кредитування).
Пунктом 1.5 Договору визначено загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 580.00 грн. в грошовому виразі та 1,210.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 27580.00 грн. в грошовому виразі та 1027.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 10580,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 37580.00 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 
Відповідно до пункту 1.5.1. Договору визначено, що комісія за надання кредиту: 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Пунктом 1.5.2. Договору - проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 80,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.10 відсотків від фактичного залишку зав кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 
Відповідно до пункту 1.5.3. Договору, зазначено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Укладаючи вказаний договір, Відповідачем заповнена Анкету-заява на отримання Договру про споживчий кредит №103505761 та підписано паспорт споживчого кредиту.
Відповідач підписав Договір про споживчий кредит №103505761 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором F62624.
Відповідно до Графіку платежів за договором про споживчий кредит 103505761 від 06.11.2022 (Додаток №1) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було здійснено.
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму.
Пунктом 7.1. Договору про споживчий кредит № 103505761 від 06.11.2022 року визначено, що даний Договір (з додатками №1,№2 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Кредитодавцем та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. 
Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 
Пунктом 3.2.6. Договору про споживчий кредит № 103505761 від 06.11.2022 року - Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Договором про споживчий кредит № 103505761 від 06.11.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем, що також підтверджується витягом з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023 року.
Сума заборгованості Відповідача становить 33680,00 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №90- МЛ/Т від 31.01.2023 р. яка складається з: суми залишку по тілу кредиту: 10000,00 грн., залишок по відсотках 23180,00 грн.; залишок по комісії за надання кредиту: 500,00 грн..
Відповідачу надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22285543/61 від 12.09.2025 року. 
Враховуючи наведені обставини, в судовому засіданні встановлено, що в ході відступлення прав вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», право вимоги за Договором про споживчий кредит №103505761 від 06.11.2022 року перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 33680,00 грн.
Суду представлено відповідь з Відділення поліції №2 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області, згідно якої встановлено, що матеріали досудового розслідування, що зареєстровані у ЄРДР №12022041710001581 від 27.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України перебувають в провадженні СВ ВП №2 Криворізького РУП. Під час розслідування даного кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, а саме: допит потерпілого, прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), додатковий допит потерпілого, тимчасовий доступ до речей та документів, направлено запит. На даний момент не було встановлено особу яка причетна до вчинення даного кримінального правопорушення. 
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір,в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів,виконання робіт або надання послуг кожному,хто до неї звернеться(роздрібна торгівля,перевезення транспортом загального користування,послуги зв`язку,медичне,готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що Договір про споживчий кредит №103505761 був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором F62624, дата та час відправки одноразового ідентифікатора: 06.11.2022 року о 16:35, на номер телефону НОМЕР_1 . Тому, на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з пунктами 5, 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; тощо.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлено, що 06.11.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1  укладено Договір №103505761, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 
Підписавши паспорт споживчого кредиту, разом із Договором про надання кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 1050, частини 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
За змістом ст.ст. 525, 599, 610, 612 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Частина 1 статті 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання).
Суд звертає увагу, що факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив банківськими виписками, які згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, мають статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, який не спростовано стороною відповідача, що кредитний договір від 06 листопада 2022 року укладено сторонами в електронній формі за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору.
Підписана відповідачем заява на отримання кредитку, Анкета-заяви про акцепт Публічної пропозиції ТОВ «Мілоан» на укладання кредитного договору, виписка по картковому рахунку, квитанція про зарахування кредитних коштів, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Щодо заперечень викладених у відзиві, суд зазначає наступне. 
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.
Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Пунктами 14.14, 14.15 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.
При цьому обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.
Згідно з пунктом 1.14 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.
Відповідно до п.п.6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Тобто, саме власник рахунка може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними. Якщо ж клієнт не вчиняв жодних дій стосовно переказування коштів, таке списання є незаконним.
Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 року в справі № 6-71цс15
Стороною відповідача у відзиві зазначено, що в повному обсязі заперечують, щодо укладення Договору про споживчий кредит №103505761 від 06.11.2022 року, оскільки ОСОБА_1 не було відомо про оформлення на його ім`я кредиту у сумі 10000,00 грн, адже у останнього було викрадено телефон з сім-картою та невідома особа, яка викрала вчинила шахрайські дії. Лише після відвідування відділення банку «Ощадбанк» стало відомо про перерахування коштів. Сторона відповідача посилається на те, що кредитна заборгованість виникла саме внаслідок шахрайських дій, оскільки був викрадений телефон у ОСОБА_1 ..
При цьому, відповідач не зазначає коли саме у нього було викрадено телефон, а також коли саме він звернувся до відділення банку та дізнався про перерахування коштів.
Судом вже раніше встановлено, що Договір про споживчий кредит №103505761 був укладений 06.11.2022 року, із застосуванням електронного підпису, а саме: одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону.
Як встановлено з відповіді Відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в провадженні СВ ВП №2 Криворізького РУП перебувають матеріали досудового розслідування, що зареєстровані у ЄРДР №12022041710001581 від 27.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не доведено, що саме 06.11.2022 року на день укладення договору в нього був викрадений телефон із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитний договір, а також не надано суду належних доказів що у момент укладення договору телефон використовувався іншою особою без його відома чи доручення.
Таким чином, відповідачем не підтверджено належними, допустимими й достатніми доказами, що саме станом на момент укладення кредитного договору 06.11.2022 року відповідач не мав можливості укласти договір про споживчий кредит.
Також не спростовує факту укладення кредитного договору посилання сторони відповідача на те, що за фактом укладення кредитного договору від його імені за його заявою відкрито кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України, оскільки сам факт звернення до правоохоронних органів, наявності кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину щодо особи до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.
Також, самі лише твердження сторони відповідача про втрату або викрадення телефону не спростовують факту укладення кредитного договору, проходження процедури ідентифікації, використання персональних даних та отримання кредитних коштів у спосіб, визначений кредитодавцем. Відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між викраденням телефону та оформленням кредиту. 
Крім того, при отриманні кредиту позичальник заповнює відповідну анкету, яка містить інформацію про позичальника, проте ОСОБА_1 не спростовано відповідні відомості й не доведено, що вони не відповідають дійсності. При цьому, без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. Також, стороною відповідача не надано докази протиправності дій третіх осіб, які стосуються підписання кредитного договору.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та невиконання обов`язку відповідача з повернення кредитних коштів, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість.
Щодо нарахування відсотків
Вирішуючи спір, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірному кредитному договору, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом їх підписання, однак у порушення умов указаних договорів останній не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розміру та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності яких не спростована.
Що стосується нарахувань відсотків за кредитним договором, то суд враховує наступне.
Так, у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Кожним кредитним договором визначено розмір кредиту (тіло), кількість днів - дата повернення та вказана процента ставка (базова або фіксована) за один день. 
Суд перевіривши розрахунки заборгованості відповідно до умов кредитування, вважає їх обґрунтованими, тобто розрахунки представлені суду стороною позивача здійснено правильно за період невиконання ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання у вигляді повернення кредиту. 
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат надані наступні докази: копія договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 01.07.2025 року, копія Акту №Д/3877 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 19.09.2025 року, детальний опис наданих послуг до Акту №Д/3877 від 19.09.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача в розмірі 8000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 626, 628, 629, 639, 1046, 1054, 1055, 1048, 1049, 1077, 1078 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, МФО 300614» заборгованість за Кредитним договором №103505761 від 06.11.2022 року, в сумі: 37280,00 грн. (тридцять сім тисяч двісті вісімдесят гривень). 
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, МФО 300614», судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. В. Чайкіна