ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. 	Справа № 520/8286/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Супрун Ю.О.) від 30.04.2026 по справі № 520/8286/26
за позовом ОСОБА_1 
до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову «Про відкриття виконавчого провадження № 80689603 від 07.04.2026 старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Конюхової Вікторії Анатоліївни.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд не з`ясував, що Законом № 2468-IX та Законом № 1404-VIII ст.д.в. Київського ВДВС В. Конюховій у період дії воєнного стану в Україні забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території Харківської територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, яка входить до Переліку затвердженого центральним органом виконавчої влади. Посилається на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адмін суду від 04.07.2023 справа № 400/4175/22.
Вказує, що постанови ст.д.в. Київського ВДВС В.Конюхової про відкриття ВП № 80689603 від 07.04.2026 та інших похідних від неї постанов щодо вжиття заходів примусового виконання рішень, про стягнення виконавчого збору в розмірі 68,00 грн., про розмір мінімальних витрат ВП у розмірі 303,00 грн., про арешт звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає на території проведення бойових дій Харківської міської територіальної громади винесені незаконно оскільки суперечать Закону № 2468-IX, п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII (в редакції 26.12.2025) якими у період дії воєнного стану в Україні забороняється відкриття виконавчих проваджень на території Харківської територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, яка входить до Переліку затвердженого центральним органом виконавчої влади (піде далі), тому виконавчий документ, оформлений Постановою УПП у Львівській обл про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 грн. (подвійний розмір) серія ЕНА № 6346995 від 15.12.2025, боржником повністю виконаний, в межах ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф у розмірі 170 грн. сплачений, тому - не підлягає виконанню.
Крім того, вказує, що суд проігнорував положення ст. 300-1 КУпАП. У разі сплати особами, зазначеними у ст. 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адмін стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
Також позивачем подано додаткові пояснення, в яких вказує, що на його переконання, самого факту порушення ним ПДР України не зафіксовано, вчинення правопорушення є недоведеним, належні та допустимі докази вчинення Позивачем адмін правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні, а раз так, то застосовується презумпція невинуватості (або невинності), оскільки, усі сумніви щодо доведеності вини Позивача трактуються на його користь (діє принцип in dubio pro reo), а тягар-обов`язок доказування покладається на Відповідача (ч. 2 ст. 77 КАСУ), до того ж, судом І інстанції положення ст. 77 КАСУ, ст. 62 Конституції України та ст. 247 КУпАП не застосовані причинно-наслідковий зв`язок підстави для скасування Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 15.12.2025 постановою Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України серії ЕНА № 6346995 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, визнано винним ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
02.04.2026 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України постанову серії ЕНА № 6346995 від 15.12.2025 подано для примусового виконання до Київського ВДВС у місті Харків Харківського міжрегіонального управління МЮ України.
07.04.2026 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Конюховою Вікторією Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80689603 з виконання постанови серії ЕНА № 6346995 від 15.12.2025.
07.04.2026 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Конюховою Вікторією Анатоліївною прийнято постанову у виконавчому провадженні № 80689603 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 68,00 грн.
07.04.2026 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Конюховою Вікторією Анатоліївною прийнято постанову у виконавчому провадженні № 80689603 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн..
Не погоджуючись з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 80689603 від 07.04.2026 та вважаючи їх протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у виконавця при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження або повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання відсутні повноваження щодо перевірки фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Суд прийшов до висновку, що відповідачем у даному випадку вчинено єдину передбачену законом дію відкриття виконавчого провадження, що свідчить про правомірність дій останнього та оскаржуваного рішення.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).
Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6346995 від 15.12.2025 прийнята уповноваженим на те органом Національної поліції, а отже відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом.
Відповідно до частин першої, другої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.
Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Отже, приписами Закону № 1404-VIII регламентовано, що виконавець, отримавши виконавчий документ та здійснивши його перевірку, не пізніше наступного дня з моменту отримання, приймає постанову про відкриття виконавчого провадження. У разі подання виконавчого документу, що не відповідає встановленим Законом вимогам, виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу протягом трьох днів з моменту його пред`явлення. Копії документів у виконавчому провадженні виконавець надсилає сторонам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 р. у справі № 160/14915/21, виходячи із аналізу вказаних правових норм дійшов висновку, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ, зобов`язаний здійснити його перевірку та, керуючись приписами Закону України "Про виконавче провадження", вчинити відповідну дію - або відкрити виконавче провадження, або повернути стягувачу виконавчий документ.
При цьому, відповідно до ч.4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав виконавчий документ, заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону або заяву про поновлення виконавчого провадження відповідно до статті 37-1 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди;
13) виконавчий документ, щодо якого подано заяву про примусове виконання, перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби, у приватного виконавця.
Таким чином, у виконавця при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження або повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання відсутні повноваження щодо перевірки фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Здійснивши перевірку виконавчого документу та встановивши відсутність підстав для його повернення, державним виконавцем в межах своїх повноважень винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження № 80689603 від 07.04.2026.
З наведених вище мотивів, постанова про відкриття виконавчого провадження №80689603 від 07.04.2026 відповідає критеріям законності та обґрунтованості згідно з частиною другою статті 2 КАС України, при винесенні якої відповідач діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.
Щодо доводів апелянта про те, що ним сплачено 50% штрафу (170 грн.) 18.12.2025, та надано копію квитанції, колегія суддів зазначає таке.
Државним виконавцем зроблено запит до Національної поліції ДПП УПП у Львівській області від 08.04.2026 - повідомити суму стягнення по постанові ЕНА № 6346995 від 15.12.2025, що видана ДПП УПП у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь держави штраф станом на теперішній час враховуючи квитанцію від 18.12.2025 про сплату штрафу в розмірі 170,00 грн., надану боржником.
Згідно відповіді Національної поліції України ДПП УПП у Львівській області від 13.04.2026 № 6340/41/12/-2026 щодо даних інформаційного порталу НПУ, штраф згідно постанови серії ЕНА 6346995, сплачено з порушенням вимог ст. 307 КУпАП, сума сплати 170,00 грн., що становить 50% від розміру зазначеної суми у постанові.
Сплата 50% розміру штрафу протягом 10 банківськпих днів відповідно до статті 279-1 КУпАП, стосується постанов у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
При цьому, діїї/бездіяльність органів поліції щодо направлення постанови серії ЕНА №№ 6346995 від 15.12.2025 на примусове виконання, не є предметом розгляду в даній справі, а тому судом не надається оцінка діям органів поліції в межах даної справи.
Крім того, у відповідності до п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 38 Закону № 1404-VIII фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження з винесенням в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини відповідної постанови.
Щодо доводів позивача про те, що пропущено строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів зазначає таке.
Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII як спеціальним нормативно-правовим актом, Верховний Суд резюмував, що у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
З огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому, як КУпАП, так і іншими законами України, зокрема Законом № 1404-VIII, Верховний Суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання.
Отже, оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічні висновки за подібних правовідносин зроблено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22.
З урахуванням висновків Верховного Суду щодо правозастосування за подібних зі спірними правовідносин, посилання позивача ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII та пропущений тримісячний строк щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання та повернення відповідачем з цих підстав виконавчого документа, є необґрунтованими.
Щодо доводів апелянта про заборону відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, колегія суддів зазначає наступне.
25.04.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято наказ від № 75, яким затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (далі - Наказ № 75), який набрав чинності 26.04.2022 та до якого включена Харківська міська територіальна громада.
28.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон № 2468-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави" (набрав чинності 19.08.2022), яким абз. 15 п.10-2 розд. XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про виконавче провадження" викладено у такій редакції: забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.
06.12.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" (далі Постанова № 1364), якою, зокрема, встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованими Російською Федерацією (п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України видано наказ від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" (далі - Наказ № 309). Цим наказом визнано таким, що втратив чинність, Наказ № 75.
Відповідно до Наказу № 309 Харківська міська територіальна громада віднесена до територій можливих бойових дій з 24.02.2022 без зазначення дати припинення можливих бойових дій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 № 45 внесено зміни до постанови від 06.12.2022 № 1364, шляхом викладення абз. 13 п. 1 у такій редакції: території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими російською федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених п.10-2 розд. XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону "Про виконавче провадження".
Таким чином, в силу наведених законодавчих положень, заборона відкривати виконавчі провадження та вчиняти виконавчі дії на території Харківської міської територіальної громади діяла з 29.04.2022 до 21.01.2023.
Разом з цим, як було встановлено вище, оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження 80689603 винесено 07.04.2026, тобто після внесення змін до Постанови № 1364, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законодавчо встановлених заборон для відкриття виконавчого провадження станом на момент винесення оскаржуваної постанови.
При цьому, колегія суддів зазначає, що інші постанови винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № 80689603 не є предметом оскарження в рамках даної справи.
Щодо доводів апелянта викладених в додаткових поясненнях щодо того, що сам факт порушення ним ПДР України не зафіксовано, а вчинення ним правопорушення не доведено, колегія суддів зазначає таке.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичносу режимі серії ЕНА № 6346995 від 15.12.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова набрала чинності з 24.12.2025./а.с. 31-32/
02.04.2026 за вих. № 2198вс/41/12/-2026 Управління патрульної поліції у Львівській області направило до Київського ВДВС у місті Харків Харківського міжрегіонального управління МЮ України для примусового виконання у порядку статті 308 КАС України про адміністративні правопорушення постанову у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680 грн. /а.с.30/
Станом на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання, постанова ЕНА № 6346995 від 15.12.2025 набрала законної сили, та у встановленому законом порядку скасована не була, доказів протилежного сторонами не надано.
Доводи позивача про відсутність факту порушення правил ПДР України, не заслуговують на увагу, адже в рамках даної справи позивач оскаржує саме постанову про відкриття виконавчого провадження, а не постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції по суті спору є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 по справі № 520/8286/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складений 02.06.2026 року