Справа № 677/478/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Фартушок А.Р.,
справа № 677/478/26, 
сторони у справі:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
вимоги позову - стягнення заборгованості,
представник позивача – Німченко А.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін,

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 93728086000(26207965573548) в розмірі 35437,70 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.02.2017 між акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (далі – АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 93728086000 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 4713,97 грн.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а тому має заборгованість у розмірі 35437,70 грн, з яких: 28019,01 грн заборгованість за кредитом, 7418,09 грн заборгованість за процентами, 0,60 грн – заборгованість за комісією.
Зважаючи на вищевказане, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як правонаступника кредитора АТ «УКРСИББАНК» вказані суми заборгованості, а також 2662,40 грн судового збору та 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач подала до суду відзив, у якому щодо задоволення позову заперечила з підстав недоведеності наявності у неї заборгованості в зазначеному позивачем розмірі. Також відповідач вказала, що її не було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Крім того, вказала, що вона має право на пільги за кредитними зобов`язаннями згідно з Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є дружиною військовослужбовця. Крім того, заперечила щодо розміру заявлених до відшкодування представником позивача, витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи ціну завищеною та такою, що не відповідає складності справи. 
Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якій щодо доводів відповідача заперечила, вказала, що для підтвердження розміру заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» подано клопотання про витребування доказів у первісного кредитора АТ «УКРСИББАНК». Вказала, що збільшення розміру заборгованості обумовлене характером кредитного продукту – кредитної картки, за якою передбачено можливість багаторазового використання кредитного ліміту в межах встановленого максимального розміру 50000 грн. Сума 4713,97 грн є не фіксованим тілом кредиту у розумінні одноразово виданої позики, а відображає початковий встановлений ліміт, який міг змінюватися та використовуватися відповідачем в процесі користування кредиту. Крім того, представник позивача вказала на відсутність підстав для застосування до вказаних правовідносин п.15 ст. 14. Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки кредитний договір був укладений 25.02.2017, а нарахування відсотків АТ «УКРСИББАНК» здійснювалося до моменту відступлення права вимоги 31.03.2021 року.
Редакція п.15 ст. 14. Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на той час не містила таких гарантій для дружин військовослужбовців та членів їх сімей. Лише 11.04.2024 в закон було внесено зміни, якими розширено коло осіб, яким штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом не нараховуються.
Водночас така законодавча новела не може застосовуватися до правовідносин, які виникли та були реалізовані задовго до набрання нею чинності. Застосування зазначених змін до спірних відносин фактично означало б надання їм зворотної дії в часі, що прямо заборонено Конституцією України. 
Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано лише 01.07.2022 року. Таким чином, саме з цієї дати відповідачка набула юридичного статусу, який потенційно дає право на застосування пільг, передбачених законодавством. Відповідно, навіть за умови наявності всіх необхідних підстав, відповідачка могла б претендувати на застосування зазначеної пільги не раніше 01.07.2022 року та виключно на період проходження військової служби її чоловіком. Разом із тим, нарахування процентів за кредитним договором здійснювалося первісним кредитором у значно більш ранній період - до моменту відступлення права вимоги 31.03.2021 року, тобто до виникнення як факту мобілізації чоловіка відповідачки, так і до укладення шлюбу.
За таких обставин відсутні правові підстави вважати, що відповідач має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому заперечила щодо доводів позивача. Вказала, що позивачем не надано суду оригіналу кредитного договору та доказів факту надання (видачі) кредитних коштів первинним кредитором АТ «УКРСИББАНК» тому заявлена сума боргу не може бути достовірною та об`єктивною. Також вказала, що оскільки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув права вимоги за кредитним договором в період дії закону та воєнного стану - відсотки, штрафи та пеня підлягають скасуванню відповідно до п.15 ст. 14. Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні 04.06.2026 представник позивача вимоги позову підтримала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
08.04.2026 відповідач подала до суду відзив.
14.04.2026 представник позивача подала до суду відповідь на відзив.

Відповідач в судове засідання 04.06.2026 не з`явилася, подала до суду заяву про відкладення судового розгляду, яку обґрунтовувала тим, що в її електронному кабінеті та додатку «Дія» відсутня інформація про задоволення клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

ІІІ. Процесуальні дії у справі
25.03.2026 відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
22.04.2026 ухвалою суду за клопотанням представника позивача судом витребувано докази.
04.06.2026 протокольною ухвалою відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду з підстав його необґрунтованості.
04.06.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що рішення буде ухвалено та проголошено 11.06.2026.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
25.02.2017 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву на надання споживчого кредиту, у якій відповідач просила надати їй споживчий кредит на таких умовах:
Строк користування кредитом 9 міс. Сума кредиту 4713,97 грн. Перший внесок 700,00 грн. Валюта кредиту гривня. 
Також у цій заяві ОСОБА_1 просить АТ «УкрСиббанк» надати їй додатковий кредит - Кредитну картку з наступними умовами (на умовах Кредитного договору): Максимальна сума ліміту додаткового кредиту 50 000 гривень. Максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю подовження на новий строк за рішенням Банку).
25.02.2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Укрсиббанк» Договір про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна №93728086000 (надалі – Договір). 
Відповідно до п. 1 Договору, сума кредиту за договором становить 4713,97 грн. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання цього Договору. Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів, здійснюється у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк». 
Договір підписано ОСОБА_1 власноручно (а.с.15).
В договорі зазначено, що підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеною у Правилах споживчого кредитування (оприлюднених у газеті «Голос України № 85 (5085), 13.05.2011 року із усіма змінами і доповненнями), пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах споживчого кредитування (п.2 Договору). 
Відповідно до п.3 Договору ціна товару складає 5323,97 грн.
Розмір платежу за товар, що сплачується позичальником за рахунок власних коштів складає 700 грн.( п. 3.1 Договору)
Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів щомісяця, відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25.11.2017.(п.4).
Розмір ануїтентного платежу становить 524 грн з моменту укладення кредитного договору до 25.09.2017 року включно. З 26.09.2017 року розмір ануїтентного платежу становить 642 грн.
Відповідно до п.7 Договору, процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних.
Відповідно до п.7.1 договору, за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.
У забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань позичальника в повному обсязі за кредитом за цим договором, позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме: мобільний телефон Samsung 145 653_Термінал Samsung Galaxy J5 SM-J500H Gold; периферія та аксесуари для мобільного телефону, Utty 183 555_Захисне_скло Utty Samsung Galaxy J5; периферія та аксесуари для мобільного телефону Utty 236 352_Чохол Utty Electroplating TPU Samsung J5 чорний; Інше, общая группа 195 215_Рівень вдосконалення «L»; страховий поліс Общая группа 194 336_Послуга «АЛЛО-захист» Периферія та аксесуари для мобільного телефону Utty 168 761_Гарнітура Utty UHS-123 помаранчева
Відповідно до п.13 кредитного договору, у випадку позитивної кредитної дисципліни позичальника за договором, банк може надати позичальнику додатковий кредит кредитну картку, шляхом встановлення ліміту кредитування на картковий рахунок та випуску платіжної картки до цього рахунку на умовах цього договору, Правил споживчого кредитування та Правил відкриття та комплексного розрахунково-касового обслуговування банківських рахунків фізичних осіб в АТ «УкрСиббанк». Для відкриття карткового рахунку позичальник подає відповідну заяву.
Максимальна сума ліміту Кредитної картки 50000 грн.
Максимальна процентна ставка за додатковим кредитом складає 60% річних (п. 13.6 Договору).
Як вбачається з Додатку № 1 до Договору сторонами погоджено графік платежів а також перелік послуг банку за які нараховується комісія, зокрема комісія за управління кредитом становить 2,5 % від суми наданого кредиту, починаючи з 26.09.2017 року.
Відповідач ознайомилася з графіком платежів та переліком послуг банку за які нараховується комісія, що підтверджується підписом ОСОБА_1 .

Згідно з листом АТ «УКРСИББАНК» №31-4-01/5855-БТ від 29.04.2026 банк повідомив, що в межах основного Договору №93728086000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 25.02.2017, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , (договір біконтракт (2в1)) було відкрито споживчий кредит і додатково випущено кредитну картку до карткового рахунку із встановленням кредитним лімітом. Тобто даний договір містить умови на два кредитних продукти.
За основним продуктом – споживчим кредитом за Договором №93728086000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна від 25.02.2017 зобов`язання клієнтом погашено в АТ «УКРСИББАНК», а заборгованість, що виникла по кредитній картці не була погашена в АТ «УКРСИББАНК» і саме заборгованість по ній є предметом судового розгляду. На підтвердження встановлення кредитного ліміту та використання кредитних коштів Банк надає витяг з виписки по позичковому картковому рахунку НОМЕР_1 у валюті UAH з встановленим кредитним лімітом, відкритого 12.12.2017 в межах зазначеного вище договору з ОСОБА_1 з відображенням ліміту кредитування та руху коштів по позичковому рахунку та детальний розрахунок заборгованості за договором №93728086000 (26207965573548) від 25.02.2017, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданої АТ «УКРСИББАНК» виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, та періодично вносила кошти на погашення заборгованості.

Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №93728086000 в сумі 35437,70 грн, з яких 28019,01 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 7418,09 грн - заборгованість за процентами, 0,60 грн – комісія.

31.03.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі – ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») укладено договір факторингу № 202, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступило, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» прийняло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 202 від 31.03.2021 під №258 значиться боржник ОСОБА_1 кредитний договір № 93728086000, розмір кредитного ліміту 34095,36 грн, загальна сума заборгованості 35437,70 грн.

01.04.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі – ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») укладено договір факторингу № 04/01/04/2021/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 04/01/04/2021/1 від 01.04.2021 під №258 значиться боржник ОСОБА_1 номер біконтракту № 93728086000, розмір кредитного ліміту 34095,36 грн, загальна сума заборгованості 35437,70 грн.

10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 під №23763 значиться ОСОБА_1 кредитний договір № 93728086000, загальна сума заборгованості 35437,70 грн.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідач ОСОБА_1 01.07.2022 уклала шлюб з ОСОБА_2 .
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 , витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_4 №29 від 04.04.2022 та №223 від 01.08.2025, довідки Форма 5, виданої 25.07.2025 військовою частиною НОМЕР_4 сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 з 04.04.2022 року.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 , виданого 10.09.2015 року, ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій
Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

V. Оцінка суду
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Представник позивача обґрунтовував право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 93728086000 від 25.02.2017 тим, що первісний кредитор АТ «УКРСИББАНК» відступило права вимоги до відповідача, позивачу у справі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 
Відповідач не оспорюючи факту укладення нею кредитного договору № 93728086000 вказувала на відсутність доказів наявності в неї заборгованості в зазначеному позивачем розмірі. Крім того, вказала, що позивачем не було належним чином повідомлено боржника про відступлення права вимоги за кредитними договорами, що унеможливило сплату нею заборгованості. Також просила застосувати положення п.15 ст. 14. Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відмовити в задоволенні вимог про стягнення відсотків.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 25.02.2017 звернулася до АТ «УКРСИББАНК» про укладення кредитного договору, згідно умов якого їй було надано 2 різних кредитних продукти: 
1.) видано споживчий кредит в сумі 4713,97 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00001% річних;
2.) відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 на який встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку клієнту.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання в частині повернення суми споживчого кредиту в сумі 4713,97 грн.
Водночас, відповідач продовжувала користуватися наданим їй картковим рахунком НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом. 

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок навів Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц.
На виконання ухвали суду від 22.04.2026 первинний кредитор АТ «УКРСИББАНК» надав суду виписку по кредитному рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, та періодично вносила кошти на погашення заборгованості.
Зважаючи на вказане, надана позивачем виписка по рахунку відповідача за період з 13.12.2017 по 30.03.2021 відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом існування між сторонами кредитних відносин.
Наданий АТ «УКРСИББАНК» розрахунок заборгованості за кредитним договором кореспондує даним виписки по рахунку ОСОБА_1 .
Таким чином, суд доходить висновку, що зазначені докази у своїй сукупності є належними, достатніми та допустимими доказами на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №93728086000 від 25.02.2017 в розмірі 35437,70 грн, з яких 28019,01 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 7418,09 грн - заборгованість за процентами, 0,60 грн – комісія.
Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом надати суду контррозрахунок за кредитним договором.

Щодо доводів про неповідомлення позивачем відповідача про відступлення права вимоги.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року у справі № 361/2105/16 зазначив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Водночас, ОСОБА_1 не надано суду доказів виконання нею зобов`язань за кредитним договором на рахунки попередніх кредиторів, а тому суд такі доводи відповідача суд відкидає.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Оскільки ці положення внесені до Закону №2011-ХІІ згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024 року.
На час виникнення спірних правовідносин, а саме: 25.02.2017 п. 15ст. 14 Закону №2011-ХІІ була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Тобто на момент укладення сторонами кредитного договору та строку його дії дружини (чоловіки) військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, не звільнялися від сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).
Відповідно до частини 2 статті 5 ЦПК України акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність.
Проценти не є цивільною відповідальністю боржника за невиконання зобов`язань за кредитним договором №93728086000, а є процентами за користування кредитними коштами, а тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили закону у часі.
Крім того, конструкція п. 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, нарахованих раніше, а лише визначає умови, за яких відсотки за користування кредитом не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. 
Як вбачається з наданих суду доказів ОСОБА_1 01.07.2022 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України.
Відтак саме з 01.07.2022 на неї поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зважаючи на те, що кредитний договір між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК» було укладено 25.02.2017, а нарахування відсотків припинено 30.03.2021, тобто до набуття нею статусу дружини військовослужбовця, суд не вбачає підстав для застосування до даних правовідносин положень п. 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ та відмови в частині вимог про стягнення заборгованості за договірними процентами.
Враховуючи, що кредитний договір між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК» укладено 25.02.2017, а нарахування відсотків припинено 30.03.2021 - до набуття відповідачкою статусу дружини військовослужбовця, суд не вбачає правових підстав для застосування положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до спірних правовідносин. Відтак, вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 7418,09 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, враховуючи наведене, за відсутності доказів протилежного, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача ОСОБА_1 на користь правонаступника кредитора АТ «УКРСИББАНК» - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №93728086000 в сумі 35437,70 грн, з яких 28019,01 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 7418,09 грн - заборгованість за процентами, 0,60 грн – комісія.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662 грн 40 коп. 
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 року у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 року у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 року у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначену в заявці на надання юридичної допомоги № 559, обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, складання позовної заяви.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн, який є на думку суду завищеним.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №93728086000 від 25.02.2017 у розмірі 35437,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в сумі 2662,40 грн та 6000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; код ЄДРПОУ: 44276926.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Суддя          Р.В. Вознюк