Справа №461/3197/26
Провадження №3/461/1311/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника Стасіва А.П., особи відносно якої складено протокол -  ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді (зі слів останнього) вчителя інформатики у гімназії ім. О. Маковея, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649956 від 25 квітня 2026 року, 25.04.2026 о 19 годині 15 хвилин у м. Львові на вул. Павла Грабовського, 3,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Jaguar Xjз д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушенням мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.
Захисник Стасів А.П., який діє в інтересах  ОСОБА_1 , подав до суду письмові пояснення (клопотання), відповідно до яких просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 130 КУпАП. Свою позицію, зокрема мотивував тим, що до протоколу долучено відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції (номер камери 474596), усі наявні файли зроблені за допомогою однієї камери. При аналізі відеозаписів слідує, що запис припинено о 20:12:15 год, після того часу жодної відео фіксації, як додатку до матеріалів справи не надано. В той же час, працівником УПП у Львівській області ДПП складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.04.2026 (час складення 20:17 год.). 
Визначальний документ, який фіксує адміністративне правопорушення — протокол серії ЕПР1 №649956 від 25 квітня 2026 складено о 20:25:40 год., також без фіксації на відеокамеру. 
Відтак, відсутність відеозйомки ставить під сумнів складення протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2026, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.04.2026, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів безпосередньо в присутності  ОСОБА_1 , доведення до нього змісту таких документів, вручення копій, обґрунтованість і достовірність проставлених відміток працівниками поліції про відмову особи підписати відповідні документи.
Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», такі дії, як складення документів, доведення їх змісту до особи, вручення копій тощо, в обов`язковому порядку повинні були бути зафіксовані на відеозйомку та в подальшому слугувати належними доказами.
Крім цього, доказом недотримання працівниками УПП у Львівській області ДПП вимог чинного законодавства, є обставини притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн (постанова від 25.04.2026, підписана  ОСОБА_2 , час винесення 20:08:35 год), з якої слідує, що ОСОБА_1 відмовився від підписання такої постанови, від отримання її примірника, від ознайомлення з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Проте, при перегляді відеозапису, долученого працівниками УПП у Львівській області ДПП, слідує, що  ОСОБА_2 повідомляє правопорушника про те, що буде винесено постанову про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, розгляд справи завершено (матеріали відеозапису 20:07:28 до 20:08:43). Текст постанови правопорушнику не зачитаний, резолютивна частина, накладене стягнення не оголошені, відсутні будь-які намагання отримати підписи правопорушника на постанові, не зафіксовано його відмову у підписанні постанові, проставленні підписів у відповідних графах постанови, що в сукупності вказує про істотні порушення вимог чинного законодавства, які допущені ними при документуванні суміжного правопорушення відносно тієї ж самої особи, в той самий час, в тому ж самому місці.
У зв`язку з зазначеним просить суд закрити провадження у справі на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП.
Захисник в судовому засідання наведені письмові пояснення підтримав, з підстав зазначених у них та просив закрити провадження у справі.
ОСОБА_1  в судовому засіданні письмові пояснення підтримав, з підстав зазначених у них та просив закрити провадження у справі. 
Також пояснив, що з 25.04.2026 під час подій описаних у протоколі та відображених на відеозаписах, прав і технічного паспорту на автомобіль з собою не мав. Саме через даний факт він почав панікувати, оскільки розумів, що за це буде притягнутий до відповідальності. Він розгубився та не знав як себе поводити. Належним чином йому права ніхто не роз`яснив. Водночас, йому не повідомили про розгляд справи 25.04.2026 за ст. 126 КУпАП, результати такого розгляду, постанови при ньому не складалось, а про її винесення він дізнався з додатку «Дія». 
Крім того, зазначив, що йому не було запропоновано пройти огляд, не роз`яснено самої процедури та наслідків відмови від проходження огляду, при ньому жодних документів не складалось, а також йому не вручалось. Про складення відносно нього протоколу він дізнався лише після отримання судового виклику до суду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу. 
При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суду на розгляд надано наступні досліджені та перевірені в ході судового розгляду докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649956 від 25.04.2026 року, який містить формулювання суті інкримінованого правопорушення, а також дані  ОСОБА_1 ;
- відеозаписи з нагрудної камери №474596 працівників УПП у Львівській області ДПП;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.04.2026;
- рапорт інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Демчини О.В. про факт виявлення та обставини вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення;
- копію постанови серії ЕНА №7087814 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
Оцінюючи протокол та долучені до нього матеріали, в сукупності з доводами сторони захисту, виходжу з наступного.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи питання доведення наявності у діях  ОСОБА_1  складу інкримінованих правопорушень, виходжу з наступних доводів та мотивів.
Суд виходить з того, що він не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає об`єктивності при вирішені питання про тягар доказування у такій категорії справ.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.02.2025 у справі «Gaydashevskyy v. Ukraine», що набуло статусу остаточного, дійшов до висновку про те, що здійснюючи пошук доказів за власною ініціативою та в подальшому засудивши заявника на їх підставі, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді і, відповідно, дав підстави для законних сумнівів у неупередженості суду, а отже ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
Факт вчинення правопорушення повинен бути доведений та перевірений за допомогою протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколів про вилучення речей і документів, а також інших документів.
Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право (уповноважена) складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження огляду.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Судом досліджено долучені до протоколу в якості доказу відеозаписи.
Водночас, зазначені відеозаписи не підтверджують факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, а відомості про свідків у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту на якому зафіксовано як працівник УПП у Львівській області ДПП виходить зі службового автомобіля та підходить до автомобіля Jaguar Xjз д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть і не рухається, за кермом якого сидів  ОСОБА_1 . 
Таким чином, долучений до матеріалів справи відеозапис, не фіксує ні факту керування особою транспортним засобом, ні факту її зупинки, а отже не може слугувати беззаперечним та належним доказом керування  ОСОБА_1  транспортним засобом.
Слід зауважити, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649956 від 25.04.2026, в графі №10 Технічний засіб відеозапису наведено: 474596, 960241, 963717. Водночас, з доданих до протоколу і наданих суду відеозаписів вбачається, що такі здійснені лише з нагрудної камери №474596. 
Під час дослідження відеозаписів неможливо достовірно встановити те, чи інший інспектор був без нагрудної камери, яка б також могла зафіксувати відповідні обставини. 
Окрім цього, на відео зафіксовано наявність на місці події іншого екіпажу, представники якого мали нагрудні камери. Разом з тим, відеозаписи з таких камер не долучено до матеріалів справи. Більше того, суду не надано і не долучено до протоколу і тих відеозаписів, посилання на які (№960241, 963717) вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ІІ Розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчинення адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Відтак, у матеріалах справи відсутні беззаперечні та належні докази факту керування  ОСОБА_1  автомобілем у певний час та у певному місці, а саме у час та місці наведені у протоколі.
Відповідно до cт. 254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, має провадитися судовий розгляд.
З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Отже, з цього випливає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Інших доказів, які б підтверджували той факт, що 25.04.2026 о 19 год. 15 хв. у м. Львові по вул. Грабовського, 3, водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Jaguar д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.
Суд виходить з того, що формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самого факту перебування  ОСОБА_1  в стані алкогольного сп`яніння, без доведення факту керування особою транспортним засобом в такому стані чи доведення факту відмови від проходження огляду, недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки як було вказано вище, для об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідно наявність керування особи транспортним засобом, докази чого в матеріалах справи відсутні.
Крім того, факт відмови від проходження огляду також повинен бути доведений належними і допустимими доказами.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Слід відзначити, що сам по собі той факт, що на місці події  ОСОБА_1 не надавав поліцейському послідовних та чітких пояснень, покладав на інспектора обов`язок виконати вимоги ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів для доведення факту вчинення правопорушення.
Також, при ухваленні рішення, суд враховує наступне.
Як вбачається із рапорту поліцейського УПП у Львівській області ДПП України від 25.04.2026, перебуваючи у складі екіпажу Омега — 301 на службовий планшет отримали завдання «Адмінправопорушення» за адресою м. Львів, вул. Грабовського, 11. В повідомленні заявник повідомив, що водій авто Ягуар з д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться під дією алкоголю та буде сідати за кермо. Прямуючи за вказаною адресою виявили транспортний засіб, котрий рухався їм на зустріч за адресою м. Львів, вул. Грабовського, 3. Оскільки була наявна інформація про можливу причетність до здійснення правопорушення було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».
Водночас, ні руху транспортного засобу Ягуар з д.н.з. НОМЕР_1 , ні його зупинку, надані суду докази не фіксують та не доводять.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає:
- Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103. (далі – Порядок № 1103);
- Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015р. № 1413/27858 (далі — Інструкція № 1452/735).
Згідно п. 7 Розділу I Інструкції № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 8 Порядку № 1103 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
В цьому контексті суд зазначає, що згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.04.2026 20:17 год.,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від проходження огляду на місці зупинки відмовився, від проходження огляду в медичному закладі відмовився.
Згідно п. 6 Розділу II Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 11 Розділу II Інструкції № 1452/735, оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.
Згідно п. 4, 5 Порядку № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649956 від 25.04.2026 свідки до провадження не залучались.
Проміжок часу, який відображають відеозаписи фіксує події з 19:17:00 год до 20:12:15 год.
На відеозаписах, які долучені до матеріалів справи, відсутні записи щодо:
- складення направлення на огляд водія;
- складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- належним чином не зафіксовано роз`яснення  ОСОБА_1 процедури огляду, наслідків відмови від проходження та сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, факт відмови від проходження огляду на стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я;
- роз`яснення під час складання матеріалів за ст. 130, а не 126 КУпАП, прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
- не зафіксовано відмови від підпису протоколу, акту та направлення, відмови від надання пояснень. 
Наведене дає обґрунтовані підстави вважати, що протокол і долучені до нього документи були складені без застосування технічних засобів відеозапису та присутності свідків, тобто з порушенням визначеної законом процедури.
Водночас, з відеозаписів вбачається, присутність третіх осіб на місці події, яких працівники патрульної поліції, могли б залучити в якості свідків, при відсутності здійснення відеозапису технічними засобами, але цього не зробили, хоча на відеозаписі зафіксовано, як інспектор патрульної поліції на відеозаписі clip-3 часовий проміжок 20:00:20 — 20:00:30 – говорить: «Камера починає сідати».
Відтак, суд приходить до висновку, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції від 25.04.2026 20:17 год., щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649956 від 25 квітня 2026 року складено з порушенням п. 4, 5, 8 Порядку №1103 та п. 6 Розділу II Інструкції № 1452/735.
Із долученого до протоколу відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  вказує, що не їхав за кермом автомобіля, документів з собою не має, його не зупиняли працівники патрульної поліції. В свою чергу, працівник поліції зазначає, що факт керування останнім автомобілем підтверджується камерами безпеки міста та особистим спостереженням поліцейського, який рухався на службовому автомобілі на зустріч автомобілю за кермом якого перебував  ОСОБА_1 .
Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до протоколу не долучено.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження відмовився, з результатами відмовився, свідки огляду відео-камера нагрудна 474596. 
В цьому контексті суд зазначає, що згідно досліджених відеозаписів не встановлено наявності фіксації чіткої відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стану алкогольного сп`яніння, як і пропозиції та відмови від проходження такого в закладі охорони здоров`я.
Крім того, у цій категорії справ слід врахувати наступне.
При оцінці доведення факту вчинення правопорушення наведеної категорії, докази слід також оцінити в контексті дотримання права особи не давати показання чи пояснення щодо себе, членів сім`ї або близьких родичів, а також принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності. Крім того, стаття 33 Конституції України гарантує право кожного на свободу пересування, натомість в чинній редакції частини першої статті 130 Кодексу відсутні чітко визначені та вичерпні підстави для зупинки транспортного засобу і направлення водія на огляд. 
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.
Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення.
Отже, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, мають каральний і стримуючий характер.
Водночас, розмір вид стягнення в даній категорії справ (справи про адміністративні правопорушення) інколи перевищує розмір покарань визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.
Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 статті 130 КУпАП може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.
Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах УПП у Львівській області ДПП), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. 
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку працівники патрульної поліції) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. 
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку працівники патрульної поліції), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.
Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
Згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, необхідно врахувати те, що суд не може самостійно та з власної ініціативи відшукувати докази на користь обвинувачення (в даному випадку для доведення вини), оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за  відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що усі виявлені під час провадження у справі недоліки та наявні у суду сумніви повинні застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати з власної ініціативи докази винуватості чи невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку про недоведеність наявності у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно  ОСОБА_1  підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя   В.В. Стрельбицький