Справа №212/9838/26 
1-кп/212/1272/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026041730000547 від 12.06.2026, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який є особою з інвалідністю 3-ї групи, працюючого в ПрАТ «ЦГЗК» на посаді слюсаря-ремонтника, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;
сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2026 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.00 години, потерпіла ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 16, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Анатолія Шершньова, залишила без нагляду на лавці належний їй мобільний телефон марки Doogee N50 Pro 6.52”/ 8+ 256Gb/ 4200мАг/ 50+8Мп/Black N50PRO0000000013864, імеі-1: НОМЕР_1 ; імеі-2: НОМЕР_2 , чорного кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 , та картою пам`яті Kingston Canvas Select Plus micro SDXC 256GB UHS-I U1 V10, після чого покинула вищевказане місце, та пішла до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
В цей же день, ОСОБА_3 , в період часу з 18.00 години до 19.00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, перебував між будинком АДРЕСА_3 , де побачив на лавці мобільний телефон, залишений ОСОБА_6 , і в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_6 .
Так, зважаючи на обставини виявлення ОСОБА_3 вказаного мобільного телефону, в тому числі часу та місця виявлення, його технічного стану, у останнього були підстави вважати, що вказаний телефон не вибув з володіння власника, його місцезнаходження відомо власнику, та таким чином, зважаючи що між втратою потерпілою мобільного телефону та його знахідкою ОСОБА_3 пройшов нетривалий проміжок часу, останній мав підстави вважати, що власниця може за ним повернутись, в зв`язку із чим ОСОБА_6 не має на знайдене ним майно ні дійсного ні гаданого права. При цьому ОСОБА_3 , в порушення вимог ч.ч.1,2 ст.337 Цивільного кодексу України, не вжив відповідних заходів щодо знайденого майна, а саме не повідомив про знахідку майна до Національної поліції України або органу місцевого самоврядування.
Натомість, ОСОБА_3 04 червня 2026 року, приблизно в період часу з 18.00 год по 19.00 год, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, знаходячись у вищевказаному місці, таємно, заволодів мобільним телефоном «Doogee N50 Pro» 6.52”/8+256Gb/4200мАг/50+8Мп/Black N50PRO0000000013864», імеі-1: НОМЕР_1 ; імеі-2: НОМЕР_2 , чорного кольору, з сім-карткою НОМЕР_3 , з картою пам`яті Kingston Canvas Select Plus micro SDXC 256GB UHS-I U1 V10, вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1068 від 22.06.2026 становить 4 191,40 грн.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та в подальшому використовував вказаний мобільний телефон з картою пам`яті у власних цілях, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 збитків на загальну суму 4 191,40 грн.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
23 червня 2026 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість.
Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, а також погодилися на визначення судом тривалості іспитового строку та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язався виконувати покладені судом обов`язки.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь – яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) у період воєнного стану і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 червня 2026 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4  та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 ,у кримінальному провадженні № 12026041730000547 від 12.06.2026.
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3  звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон Doogee N50 Pro, імеі-1: НОМЕР_1 ; імеі-2: НОМЕР_2 , чорного кольору, з картою пам`яті Kingston 256GB, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її розпорядженні; чек, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя                         ОСОБА_1