Справа № 639/5265/26
Провадження № 3/639/963/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
02 липня 2026 року       м. Харків
Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Курило В. О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:
03 червня 2026 року о 23 год 40 хв за адресою: м. Харків, проспект Любові Малої, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електромотоциклом «Sport Power», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу – газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (прилад ARHK-0045), результат огляду – 1,47 ‰. З результатом огляду водій ОСОБА_1 був згоден.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , у призначене судове засідання 02.07.2026 о 11:00 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою за адресою його фактичного місця проживання, однак судова повістка не вручена адресату, у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.
19.06.2026 на адресу суду надійшла заява захисника Прасолова І. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , про ознайомлення з матеріалами судової справи.
22.06.2026 захисник – адвокат Нечитайло М. О., яка діє відповідно до договору про партнерство з надання правничої допомоги клієнтам Юридичної компанії «Прасолов та партнери» та здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 22.06.2026, ознайомилася з матеріалами судової справи в повному обсязі та була обізнана про дату та час судового засідання по цій справі.
02.07.2026 на адресу суду надійшло повідомлення від адвоката Прасолова І. В., в якому від повідомляє про припинення повноважень захисника Марека О. І. і в подальшому його захист у справі № 639/5265/26 ним здійснюватися не буде.
Суд зазначає, що у призначене засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважні причини своєї неявки не повідомив, клопотань чи заяв на адресу суду від нього не надходило, хоча йому достеменно відомо про розгляд цієї справи в Новобаварському районному суді міста Харкова.
Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України, головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року №22-рп/2004).
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.
Відповідно позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03), сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Частиною 1 статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до статті 268 КУпАП, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не належить до правопорушень, у справах про які присутність особи в судовому засіданні є обов`язковою. З урахуванням того, що законом встановлено обмежений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог закону, суддя дійшов таких висновків.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 683306 від 04.06.2026, який складено стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 2.9 а) ПДР України;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та звітом приладу Drager, якими підтверджується, що 03.06.2026 о 23:51 проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (прилад ARHK-0045), результат огляду – 1,47 ‰, з результатами огляду ОСОБА_1 був згоден;
- направленням від 03.06.2026, яким підтверджується, що 03.06.2026 о 23:50 водій ОСОБА_1 направлявся до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, однак такий огляд в закладі охорони здоров`я не проводився;
- рапортом поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області від 03.06.2026, яким підтверджується, що 03.06.2026 під час патрулювання Новобаварського району у складі екіпажу «КУПОЛ 3104» (Албінець, Шутка) за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 22, згідно з п. 3, 5 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб (електромотоцикл), без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 було проведено на місці зупинки, результат огляду позитивний (1,47 ‰), з результатом огляду останній був згоден. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- відеозаписом з реєстратора службового автомобіля патрульної поліції від 03.06.2026, на якому 03.06.2026 о 23:40:43 зафіксовано момент руху та момент зупинки поліцейськими транспортного засобу – електромотоцикла, під керуванням ОСОБА_1 , який приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
З досліджених відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (ID реєстратори №475054, №473205) від 03.06.2026 встановлені такі обставини:
- о 23:42:26 поліцейські встановлюють особу водія як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- о 23:46:48 поліцейський повідомляє, що зупинка транспортного засобу була здійснена за порушення водієм Правил дорожнього руху, оскільки особа керувала транспортним засобом без шолома;
- о 23:47:34 поліцейські повідомляють, що у водія ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого пропонують йому пройти огляд з метою визначення стану такого сп`яніння, на що останній погоджується;
- о 23:50:30 водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820, результат огляду – 1,47 ‰, з результатом огляду останній був згоден, що зафіксовано на відеозаписі о 23:50:55;
- о 23:51:02 поліцейський роз`яснив водію ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 а) ПДР України, а також роз`яснив процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
- о 00:12:48 поліцейський ознайомив ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вищевказані докази є належними та допустимими доказами по справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя встановлює наявність події адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.
При вирішенні питання про те, чи є електромотоцикл транспортним засобом, суд виходить з таких обставин.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-ІХ від 24.02.2023, який набрав чинності 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб – це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Отже, електроскутери, електросамокати, електровелосипеди та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:
- легкий персональний електричний транспортний засіб – це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб – це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 визначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
За змістом наведених норм законодавства України електромотоцикли та інша подібна техніка цим Законом офіційно визнаються транспортними засобами, а особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія, зокрема, шляхом вчинення технічних дій для приведення в рух транспортного засобу за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
З дослідженого відеозапису з реєстратора службового автомобіля патрульної поліції від 03.06.2026 достовірно встановлено, що ОСОБА_1 рухався на електромотоциклі, який приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
За таких обставин, коли електромотоцикл служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом, а тому на водія розповсюджується дія Правил дорожнього руху, в тому числі вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з приписами пунктів 7, 10 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 склав 1,47 ‰, що перевищує максимально допустимий цифровий показник – 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Оскільки за результатами проведеного огляду встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, це є порушенням вимог пункту 2.9 а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином,в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує такі обставини.
Довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Бикової К. підтверджується, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно облікових даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», не отримував посвідчення водія.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Санкцією частини першої статті 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення, яке накладається на водіїв, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Отже, суддя приходить до висновку, що передбачене в санкції частини першої статті 130 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим додатковим стягненням.
При цьому, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, зокрема попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Суд також звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Підхід щодо неможливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету адміністративного стягнення.
Відповідно до інформаційного листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду №718/0/158-25 від 04.12.2025, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення в ході вирішення питання про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом в тих випадках, коли особа такого права не мала або була його позбавлена, є підстави, з урахуванням статті 30 КУпАП, для застосування підходу аналогічного тому, що був сформований у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
Таким чином, суддя вважає можливим накласти на порушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є необхідним та достатнім стягненням для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір – 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2026 року – 3 328 грн), що складає 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) (отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харків обл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Роз`яснити, що штраф повинен бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;
- витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя        В. О. Курило