КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 369/6357/24
номер провадження № 22-ц/824/5765/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року /суддя Янченко А.В./
у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 501381076 від 28.10.2021 року в розмірі 1 364 625,79 грн та судового збору в розмірі 20 469,39 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 1 364 625,79 грн та судовий збір у розмірі 20 469,39 грн. /а.с. 115-119/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Апелянтка вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим через істотні процесуальні порушення. Зокрема, стверджує, що не була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, не отримала копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження, у зв`язку з чим була позбавлена можливості подати відзив, заявити клопотання про участь у справі та надати докази на свій захист. На думку апелянтки, розгляд справи за її відсутності без забезпечення реального права на участь порушив принципи змагальності, рівності сторін та права на справедливий суд, гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55, 129 Конституції України, ст. 13, 128, 278, 279 ЦПК України.
У частині матеріального права апелянтка вказує на неправильне застосування норм ЦК України. Зокрема, зазначає, що суд не перевірив відповідність нарахованої процентної ставки умовам договору та вимогам ст. 1048 ЦК України, не дослідив, чи є умови кредитного договору справедливими відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір має ознаки договору приєднання. Крім того, звертає увагу на відсутність у рішенні суду детального аналізу доказів фактичного надання кредиту, графіка платежів та деталізованого розрахунку заборгованості, що, на її думку, порушує ст. 81, 89, 263 ЦПК України. Окремо вказує на технічні суперечності в рішенні щодо дат виникнення заборгованості (15.09.2023 та 15.03.2023) та просить витребувати додаткові докази від банку, зокрема, виписки, графік платежів, детальний розрахунок.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, через наявні електронні кабінети, представник позивача на відеоконференцзв`язок не вийшов, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову, на підставі наступного.
Судом встановлено, що 28.10.2021 року між АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 501381076, за яким банк надав кредитні кошти, а відповідачка зобов`язалася їх повернути та сплатити відсотки. Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 15.09.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 1 364 625,79 грн, з яких 973 098,40 грн - тіло кредиту, 391 527,39 грн - відсотки. Банком направлялася досудова вимога, яка залишена без задоволення.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 526, 610, 612, 615, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином, порушення зобов`язання тягне відповідальність, а кредитний договір є підставою для виникнення обов`язку позичальника повернути кредит і сплатити відсотки; ст. 11, 627, 628 ЦК України щодо свободи договору.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що банк виконав свої зобов`язання, а відповідачка порушила умови договору, у зв`язку з чим заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 178, ст. 272 ЦПК України особа вважається належним чином повідомленою лише у разі, коли їй фактично вручено судові документи або коли існують достовірні докази того, що вона була поінформована про дату, час і місце судового засідання.
У матеріалах справи наявні поштові конверти, які неодноразово поверталися до суду з відміткою «закінчення терміну зберігання». Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 712/14696/16-ц, постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 757/282/19-ц та інші) повернення кореспонденції за закінченням терміну зберігання не свідчить про належне повідомлення відповідача, оскільки не підтверджує фактичного отримання ним процесуальних документів.
Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про відкриття провадження, копію позовної заяви та судові засідання. Це є істотним порушенням норм процесуального права, що унеможливило реалізацію відповідачем його процесуальних прав і є безумовною підставою для скасування рішення суду згідно з п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, оскільки апелянтка посилається на це порушення.
Водночас, перевіривши в межах апеляційного провадження надані сторонами докази та розрахунки заборгованості, колегія вважає, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають задоволенню.
Встановлено, що 28.10.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк», угоду про надання споживчого кредиту №501381076.
Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.
01.12.2022 року найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» змінено на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Згідно з ч. 1 ст.628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Також, згідно ч. 2 ст. 615 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною 1 статті 612 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Судом достовірно встановлено, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. /а.с. 32/
Однак, ОСОБА_1 не повернула своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором і підтверджується випискою по рахунку. /а.с. 26-31/
Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2024 року на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань /а.с. 33/, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування, відповідач свідомо не скористалася своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 15.03.2023 року має заборгованість в розмірі 1 364 625,79 гривень.
Таким чином, сума в розмірі 1 364 625,79 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК».
Доводи апеляційної скарги в частині матеріального права носять загальний характер, не містять конкретизації порушень, не спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості та не підтверджені належними доказами.
Апеляційний суд, діючи в межах доводів апеляційної скарги, перевіряє лише надані сторонами розрахунки заборгованості. За власною ініціативою суд не здійснює перевірку кредитного договору на відповідність вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема ст. 18 цього Закону щодо справедливості умов договору, оскільки таке дослідження виходить за межі апеляційного оскарження.
З урахуванням наведеного, колегія вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а розмір заборгованості - підтвердженим розрахунками позивача.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року - задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року - скасувати.
Позов акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором №501381076 від 28.10.2021 року у розмірі 1 364 625 (один мільйон триста шістдесят чотири тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 79 коп. та 20 469 (двадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 39 коп. судового збору.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 05.05.2026 р.

Головуючий: Судді: