ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. Справа № 910/15408/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Тищенко О.В. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
представники сторін у судове засідання 07.05.2026 не з`явились
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову
у справі № 910/15408/25 (суддя Щербаков С.О.)
Особи, які отримають статус учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь"
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" 
інша особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовлено.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" не додано копій договорів позики та іпотеки, враховуючи що останні будуть предметом майбутніх позовних вимог про визнання їх недійсним та саме в забезпечення майбутніх позовних вимог заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову. За відсутності вказаних договорів суд позбавлений можливості перевірити обставини, в обґрунтування яких заявник посилається, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, заявником не надано суду доказів вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" дій направлених на звернення стягнення на предмет іпотеки, як підставу для застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно із забороною суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії. За висновком суду, припущення заявника про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, у разі задоволення майбутніх позовних вимог, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою. Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25, 22.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції прийнято з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, встановленим обставинам справи. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що незаконно призначеним 20.06.2023 директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" ОСОБА_1. та прямо пов`язаним з ним директором ТОВ "Делос Консалт" вчиняються умисні дії, направлені на протиправне заволодіння нерухомим майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" шляхом штучного створення боргових зобов`язань. Тому, враховуючи здійснення очевидно протиправних реєстраційних дій, зазначені пов`язані особи можуть звернути стягнення на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" на предмет недійсної іпотеки та/або здійснювати інші права, передбачені іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку». За наведених обставин, скаржник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання майбутнього рішення суду у випадку задоволення позову з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" має намір звернутися до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" у справі № 910/15408/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Корсак В.А., Сітайло Л.Г.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 у зв`язку з перебуванням суддів Корсака В.А. та Сітайло Л.Г. у відпустці матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" у справі № 910/15408/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Владимиренко С.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів господарської справи № 910/15408/25, що необхідні для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025.
12.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/15408/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги в межах справи № 910/15408/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Андрієнко В.В.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги в межах справи № 910/15408/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15408/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 та призначено розгляд справи на 02.04.2026.
02.04.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко О.В. та Гончарова С.А. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 розгляд справи призначено на 07.05.2026.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 3, 5 статті 269 Господарського процесуального України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання пред`явлення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером 3222486201:01:010:5027, площею 0,1001 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 740277032224, за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський) район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 255- А; домоволодіння із складовими частинами, загальною площею 355,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 279386832224, за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський) район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 255-А; 
- заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (рішення) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна: земельної ділянки з кадастровим номером 3222486201:01:010:5027, площею 0,1001 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 740277032224, за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський) район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 255- А; домоволодіння із складовими частинами, загальною площею 355,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 279386832224, за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський) район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 255-А.
Подану заяву мотивовано тим, що незаконно призначеним 20.06.2023 директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" ОСОБА_1. вчиняються дії всупереч інтересам товариства та волевиявлення його єдиного учасника, які направлені на штучне формування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" перед кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" шляхом зловмисної змови з пов`язаними особами, метою яких є заволодіння майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" шляхом звернення на нього стягнення, яке є предметом недійсної іпотеки. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" не додано копій договорів позики та іпотеки, враховуючи що останні будуть предметом майбутніх позовних вимог про визнання їх недійсним та саме в забезпечення майбутніх позовних вимог заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову. За відсутності вказаних договорів суд позбавлений можливості перевірити обставини, в обґрунтування яких заявник посилається, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, заявником не надано суду доказів вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" дій направлених на звернення стягнення на предмет іпотеки, як підставу для застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно із забороною суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії. За висновком суду, припущення заявника про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, у разі задоволення майбутніх позовних вимог, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою. Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
За приписами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 статті 137 ГПК України).
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.
Отже, положеннями, якими врегульовано питання вжиття заходів забезпечення позову, передбачено, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, а також викладених ним доводів, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" зазначає, що 02.12.2025 з інформаційної довідки № 454517135 директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" Задорожній Крістіні Сергіївні стало відомо про реєстрацію в державному реєстрі Іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун Андрієм Івановичем іпотек про обтяження нерухомого майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" на праві власності, та розташоване за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський) район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченка, 255-А, а саме: 
- земельної ділянки кадастровий номер 3222486201:01:010:5027, площею 0,1001 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 740277032224, номер запису про іпотеку 62235507, рішення про державну реєстрацію обтяження індексний номер 81749901 від 07.11.2025, прийняте на підставі іпотечного договору № 5957, виданого 07.11.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун Андрієм Івановичем, іпотекодавець Товариство з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт"; 
- домоволодіння із складовими частинами, загальною площею 355,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 279386832224, номер запису про іпотеку 62235698, рішення про державну реєстрацію обтяження індексний номер 81750147 від 07.11.2025, прийняте на підставі іпотечного договору № 5957, виданого 07.11.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун Андрієм Івановичем, іпотекодавець Товариство з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт".
З інформаційної довідки № 454517135 вбачається, що договір іпотеки № 5957 від 07.11.2025 щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" на праві власності нерухомого майна укладено в рахунок забезпечення виконання основного зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт", встановленого договором позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 на суму 3 000 000,00 грн. При цьому, відомості про нотаріальне посвідчення договору позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 відсутні.
На твердження заявника, що договір позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 та договір іпотеки № 5957 від 07.11.2025 є недійсними, оскільки вказані правочини від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" укладено неуповноваженою особою, а дійсним наміром укладання цих правочинів є протиправне заволодіння нерухомим майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" через штучно створені боргові зобов`язання та узгоджені дії пов`язаних осіб.
Крім того, заявник наголошує, що вказані договір позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 та договір іпотеки № 5957 від 07.11.2025 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" укладено неуповноваженою особою - ОСОБА_1 , який був призначений на посаду директора товариства на підставі підробленого рішення учасника № 5 від 20.06.2023 та за відсутності дійсного грошового зобов`язання. Заявник стверджує, що єдиною метою укладення вказаних правочинів є штучне створення боргових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" для незаконного відчуження в рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна, належного товариству, вартістю 260 000,00 доларів США.
За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" має намір звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" про визнання недійсними договору позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 та договору іпотеки 5957 від 07.11.2025, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт".
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що при зверненні до суду з даною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" не додано договору позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 та договору іпотеки 5957 від 07.11.2025, про визнання недійсними яких заявник має намір звернутися до суду.
Вказані обставини позбавляють суд можливості перевірити та встановити обставини, в обґрунтування яких заявник посилається, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову.
Крім того, обставини укладання договору позики грошових коштів б/н від 07.11.2025 та договору іпотеки № 5957 від 07.11.2025 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" неуповноваженою особою - ОСОБА_1 , який був призначений на посаду директора товариства на підставі підробленого рішення учасника № 5 від 20.06.2023 та за відсутності дійсного грошового зобов`язання, підлягають дослідженню та встановленню під час розгляду справи по суті, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
Додатково суд зазначає, що доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом підроблення рішення учасника № 5 від 20.06.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про відкриття кримінального провадження заявником ні до суду першої, ні до апеляційної інстанцій надано не було.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частинами першою, другою статті 7 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частина 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" не надано доказів у підтвердження вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Делос Консалт" дій направлених на звернення стягнення на предмет іпотеки, як підставу для застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно із забороною суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії 
Принагідно слід зазначити, що заходи забезпечення позову в частині заборони вчинення всім суб`єктам державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій стосується невизначеного кола осіб.
За встановлених обставин, з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів існування реального, а не гіпотетичного ризику утруднення виконання судового рішення за майбутнім позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" з яким він має намір звернутися до суду, колегія суддів дійшла висновку, підстави для забезпечення позову в даному випадку відсутні.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірної по суті ухвали суду, при ухваленні якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми процесуального та матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжан Цянь" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі № 910/15408/25 - залишити без змін. 
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/15873/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний тест постанови складено та підписано 07.05.2026. 

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров