Дата документу 26.05.2026 Справа № 337/2513/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/2513/25 
Провадження №22-ц/807/979/26 
Головуючий в 1-й інстанції – Калугіна Г.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Гончар М.С., Полякова О.З.	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2026 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 09 лютого 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 рокуОСОБА_2 в особі представника – адвоката Кравченко Ольги Василівни звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначала, що 16.09.2011 року між позивачкою і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 490. Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із відповідачем за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . Шлюбні стосунки між сторонами припинені з кінця вересня 2024 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили 08.04.2025. Припинення шлюбних відносин жодним чином не має впливати на права та обов`язки батьків щодо виховання їх дітей. Через образу на колишню дружину, відповідач налаштував сина проти матері, переконавши його в тому, що вона покинула його та не бажає з ним спілкуватися. Оскільки відповідач ОСОБА_1 перешкоджає позивачці у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , вона звернулася до органу опіки та піклування із заявою про встановлення порядку побачення із дитиною. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.03.2025 року за № 168р визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1 раз на 1 тиждень, враховуючи згоду дитини, інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини. Відповідач з надуманих мотивів не виконує навіть це розпорядження, з яким позивачка не погоджується, бо вважає, що має з батьком дитини рівні права. Відповідач перешкоджає позивачці у зустрічах з дитиною, намагається всіляко унеможливлювати побачення та спілкування з сином, заблокував її телефон, таким чином створюючи перешкоди у реалізації права на виховання та спілкування із сином, що не відповідає інтересам їх дитини. 
Просила суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини; щотижня з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини; спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; у святкові дні з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_1 у дні і години спілкування сина з матір`ю забезпечити знаходження ОСОБА_3 за місцем реєстрації його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_2 .

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини, який мотивований тим, що враховуючи необґрунтованість та безпідставність вимог, визначених в позові позивача за первісним позовом, вважає, за доцільне подати зустрічний позов, виключно з метою захисту прав дитини. Так, у вересні 2024 року відповідачка, за власною ініціативою зібрала свої особисті речі, та добровільно виїхала з квартири за місцем постійного проживання, фактично створивши іншу родину. Під час виїзду мати навіть не пропонувала сину проживати окремо від батька. Позивач з сином залишились проживати разом. 3 вересня 2024 року до січня 2025 року мати інтересу до дитини не проявляла. Не цікавилась його життям. Матеріальної допомоги, на утримання дитини, та кишенькові гроші дитині - не надавала. 03 березня 2025 року рішенням Хортицького районного суду по справі 337/490/25 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення повноліття. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення у розмірі визначеному позивачем, що вважає підтверджує факт того, що на утримання дитини гроші не перераховувались, речей та продуктів харчування для дитини - не придбалось. Лише в січні 2025 року, майже через 4 місяця після уходу, відповідачка, без будь яких намагань поспілкуватись з дитиною, порозумітись, відразу подає заяву до районної адміністрації щодо встановлення часу спілкування з дитиною. Виключно в інтересах розвитку дитини, та з метою мирного вирішення питань, щодо участі матері у вихованні дитини позивач не здійснював будь яких перешкод у намірах матері в спілкуванні, проте кожного разу, коли мати намагалась зателефонувати дитині - син становився нервовим та агресивним. Все це негативно відображалось на духовному та психічному стані дитини. Позивач за зустрічним позовом вважає, що в інтересах дитини та з метою забезпечення прав матері доцільно визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: один раз на тиждень, по четвергах з 15-ї год. до 19-ї год., враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини, просить стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2026 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини задоволено частково. 
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме:
- кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини;
- кожну першу та третю п`ятницю місяця з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини;
- спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька;
- під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька;
- під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька;
- у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно;
- безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_1 у разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_2 .
В іншій частині первісного позову відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким первісний позовом задовольнити частково, зустрічний позов повністю, встановити графік спілкування: щосуботи з 10:00 до 18:00 без ночівлі за добровільною згодою дитини та виключити з графіка пункти про ночівлі та спільний літній відпочинок тривалістю 45 днів до моменту повної психологічної адаптації дитини (мінімуму 1 рік).

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції формально досліджено висновок органу опіки та піклування районної адміністрації щодо графіку спілкування з дитиною, не надана оцінка побажанням дитини щодо побачень з матір`ю, встановлюючи графік побачень, судом не враховані стан здоров`я дитини, його режим занять та відпочинку.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Кравченко О.В. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 06.04.2012 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено актовий запис № 307 та видано відповідне свідоцтво. 

Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.03.2025 № 163 «Про встановлення порядку побачень з малолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 » визначено такі способи участі матері, ОСОБА_2 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

Згідно висновку третьої особи у даній справі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування щодо визначення способів участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , служба у справах дітей рекомендує таке визначення способів участі у вихованні: один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

Суд, зважаючи на обставини справи, вважав наявним вчинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявність у позивачки права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність матері спілкуватися та брати участь у вихованні сина, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку.

Задовольняючи вимоги первісного позову частково і відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони протягом тривалого часу не змогли домовитись про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Спілкування матері з сином не буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, буде сприяти його повноцінному вихованню, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю не лише батька ОСОБА_1 , а і під опікою матері ОСОБА_2 , що забезпечить виховання дитини в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Участь позивачки у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивачки, як матері, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, суд вважав за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановивши графік для зустрічей матері ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в такому порядку: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини; кожну першу та третю п`ятницю місяця з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини; спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 у разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з зустрічним позовом не може ставити позовні вимоги про захист порушених прав матері ОСОБА_2 , оскільки вони стосуються іншої особи. Заявлені ним позовні вимоги свідчать про відсутність у нього порушених прав та інтересів. Оскільки відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові, суд доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується виходячи з наступного.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України) та Законом України «Про охорону дитинства».

Згідно ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч.1,2 ст.159 СК України).

Частиною п`ятою ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку третьої особи у даній справі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування щодо визначення способів участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 від 30.07.2025 №1503/03-30/21.01-1333/21.01, служба у справах дітей рекомендує таке визначення способів участі у вихованні: один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зважуючи на наданий висновок органу опіки та піклування обґрунтовано встановив позивачу за первісним позовом більш детальний та за часом розширений графік зустрічей і спілкування з сином, що дозволить налагодити стосунки позивача з дитиною. Судом першої інстанції ухвалено рішення з урахуванням наявного спору, що виник між батьками з приводу способу участі матері у спілкуванні з дитиною, певного впливу на дитину з боку батька, пов`язаного із негативними наслідками розірвання шлюбу між сторонами у справі та окремого їх проживання, неможливістю батьками дитини дійти згоди щодо сумісного виховання сина. Враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ОСОБА_2 має гарантоване законом, рівне з батьком дитини право на спілкування зі своєю дитиною та право на її виховання.

Встановлюючи порядок спілкування матері з дитиною, врахувавши її інтереси, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції визначено такий спосіб участі матері у спілкуванні з дитиною, який не зашкодить усталеному режиму життя та навчання неповнолітнього, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан.

Колегія суддів зауважує, що встановлений графік спілкування визначений у зв`язку із неможливістю батьків самостійно домовитися з цього приводу і не може бути реалізований шляхом примусу, без урахування бажання та можливості дитини, графіка її навчання та відпочинку, відвідання позашкільних занять та заходів. 

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вказані позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а у задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2026 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 травня 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: М.С. Гончар

О.З. Поляков