ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/6031/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСІЛЬНИЙ СВІТ" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСІЛЬНИЙ СВІТ" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Чернівецької митниці (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати противоправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000203/2 від 26.06.2025 р. щодо МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2025/000676 від 26.06.2025 щодо МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025р
- визнати противоправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000226/2 від 11.07.2025 р. щодо МД № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2025/000738 від 11.07.2025р. щодо МД 25UA408020025969U8 від 04.07.2025р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.03.2025 між Twantex Company Limited (Продавець, юридична адреса: Тайвань, Новий Тайбей, район Чжунхе, вул. Jhongjheng 716, 9F-1, податковий номер: 23575484) та ТОВ "Весільний світ" укладено Контракт № 3. На виконання умов Контракту Продавець виставив інвойс № 250414 від 14.04.2025 на суму 24768,54 дол. США.
На підставі вказаного інвойсу позивачем подано до митного оформлення дві митні декларації: МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025 та МД № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025. За результатами їх розгляду відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості та картки відмови за вказаними деклараціями.
З метою випуску товару позивач оформив замінні декларації та сплатив митні платежі у більшому розмірі. Загальна переплата митних платежів склала 183108,34 грн. Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки до кожної митної декларації було подано повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, які у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору. На думку представника позивача, у наданих документах відсутні розбіжності, які б давали митному органу підстави для коригування митної вартості та відмови у митному оформленні товарів.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Зазначив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення, шляхом перевірки числових значень. Зверталась увага суду на те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а додатково подані документи не спростовують такі розбіжності та невідповідності. Відповідач також зазначив про те, що метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовано, адже заявлена митна вартість митним органом не визнана. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовано, у зв`язку з відсутністю інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україні ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.
В зв`язку з наведеним, відповідачем обрано метод визначення митної вартості – резервний. Надавши пояснення щодо обставин спірних відносин, відповідачем вказано про законність та обґрунтованість прийнятого митним органом та оскаржуваного позивачем рішення.
За наведених обставин, відповідач вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
01.03.2025 між Twantex Company Limited та ТОВ "Весільний світ" укладено Контракт № 3, відповідно до умов якого: Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах CIF (Інкотермс 2020) відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних в комерційних рахунках-фактурах (інвойсах) (п. 1.1 Контракту); асортимент, ціна, кількість та інші умови вказуються в Рахунку (інвойсі) Продавця, який необхідно прийняти і належним чином підписати обома сторонами (п. 2.1 Контракту); Продавець зобов2019язаний оплатити доставку (фрахт) у порт призначення та застрахувати товар на користь покупця від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення (п. 3.1 Контракту).
На виконання умов Контракту Twantex Company Limited виставило інвойс № 250414 від 14.04.2025 на суму 24768,54 дол. США.
Відповідно за товаром який визначений в інвойсі №250414 від 14.04.2025 - на суму 24768,54 дол. США, Позивачем було подано до митниці митні декларації МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025, МД № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025.
За результатами розгляду поданих документів Чернівецькою митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000203/2 від 26.06.2025 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації № UA408020/2025/000921 від 26.06.2025 р. та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA408000/2025/000226/2 від 11.07.2025, та картку відмови в прийнятті митної декларації № UA408020/2025/000738 від 11.07.2025, якою повідомлено про відмову у митному оформлені.
На запит митниці по МД 25UA408020024000U0 від 25.06.2025 додавались додатково документи: пакувальний лист (Packing list) - 250414 - 14.04.2025; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - 250414 - 14.04.2025; коносамент (Bill of lading) - EGLV 143560914009 - 25.04.2025; автотранспортна накладна (Road consignment note) - 22417 - 19.06.2025; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) - 25C620990180/5776 - 24.04.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin) - 250414 - 14.04.2025; статус особи, яка подає митну декларацію - 1 - (без дати); рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД - 25UA40802000004-KT - 04.03.2025; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) - UA408020/2025001444 - 24.06.2025; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду, крім передбаченого описом позиції "1701") - UA209030/2025/010008 - 21.06.2025; некласифікований комерційний документ - Специфікація 2 до інвойсу 2504 - 25.06.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційних послуги - GUK00000530 - 19.06.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - 1083/25 - 19.06.2025; страховий поліс - 1200C2025-B02184 - 25.04.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів - 3 - 01.03.2025; інші некласифіковані документи - 250414 - 14.04.2025; інші некласифіковані документи - 33 - 24.06.2025; інші некласифіковані документи - інвойс 250414 - 14.04.2025; інші некласифіковані документи - лист - 24.06.2025; інші некласифіковані документи - Лист 30 - 23.06.2025; інші некласифіковані документи - лист б/н - 24.06.2025; інші некласифіковані документи - лист про вагу брутто - 24.06.2025; інші некласифіковані документи - лист про помилку - 23.06.2025; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів - 25UA408020024000U0 - 25.06.2025
На запит митниці по № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025 додавались додатково документи: пакувальний лист (Packing list): № 250414 від 14.04.2025; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice): № 250414 від 14.04.2025; коносамент (Bill of lading): № EGLV 143560914009 від 25.04.2025; автотранспортна накладна (Road consignment note): 22417 від 19.06.2025; сертифікат про походження товару (Certificate of origin): № 25C620990180/5776 від 24.04.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin): № 250414 від 14.04.2025; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД: № KT-UA408000-0022- 2025 від 04.07.2025; висновок експертного підрозділу ЦМУ: № 1420003103-0122 від 02.07.2025; акт про проведення огляду (переогляду) товарів: № UA408020/2025/001144 від 24.06.2025; акт про проведення огляду (переогляду) товарів (крім "1701"): № UA209030/2025/010008 від 21.06.2025; специфікація 1 до інвойсу: № 2504 від 25.06.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг: № GUK00000530 від 19.06.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару: № 1083/25 від 19.06.2025; страховий поліс: № 1200C2025-B02184 від 25.04.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу: № 3 від 01.03.2025; інші некласифіковані документи: № 250414 від 14.04.2025; інші некласифіковані документи: № 33 від 24.06.2025; інші некласифіковані документи (інвойс 250414): від 14.04.2025; інші некласифіковані документи (лист): від 24.06.2025; інші некласифіковані документи (Лист 30): від 23.06.2025; інші некласифіковані документи (Лист б/н): від 24.06.2025; інші некласифіковані документи (лист про вагу брутто): від 24.06.2025; інші некласифіковані документи (лист про помилку): від 23.06.2025; акт про взяття проб (зразків) товарів: б/н від 24.06.2025; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску: № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025.
З метою випуску товарів у вільний обіг позивач сплатив митні платежі за скоригованою вартістю, що підтверджується митними деклараціями № 25UA408020024165U0 від 26.06.2025 та МД № 25UA408020026233U2 від 14.07.2025р. Загальна переплата митних платежів склала 183108,34 грн.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі -- МК України).
Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин 1-2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1-2 статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс); банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); транспортні (перевізні) документи; страхові документи (якщо здійснювалося страхування) тощо.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: договір з третіми особами; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. Забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з частинами 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами контролю митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Частина 7 статті 54 МК України встановлює, що у разі якщо митний орган не може аргументовано довести неповноту або недостовірність відомостей про митну вартість, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності її визначення; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Статтею 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод -- за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Відповідно до статті 64 МК України митна вартість оцінюваних товарів визначається за резервним методом з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена за цим методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних митними органами митних вартостях. При цьому у рішенні про коригування орган доходів і зборів повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови тощо, а також докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні; зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Водночас дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю - зокрема, обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості (від першого до резервного) та обов`язок проведення реальних консультацій з декларантом.
Витребування документів, визначених частиною 3 статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
При цьому, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 у справі № 540/2605/18, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625, від 07.02.2023 у справі № 804/5961/16, від 21.02.2024 у справі № 804/7882/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Предметом цього позову є рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій. При розгляді цієї справи суд надає оскаржуваним рішенням оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, наведених у частині 2 статті 2 КАС України. Оцінка на предмет правомірності оскаржуваних актів проводитиметься виходячи з обґрунтувань, які такі рішення містять.
З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів видно, що при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих документах. Суд оцінює кожну з наведених відповідачем розбіжностей окремо.
Щодо відсутності підпису покупця в інвойсі (посилання на п. 2.1 Контракту).
Суд встановив, що рахунок-фактура (інвойс) № 250414 від 14.04.2025 містить усі необхідні відомості для підтвердження числових даних заявленої митної вартості: найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну фактурну вартість. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України саме рахунок-фактура (інвойс) є документом, що підтверджує митну вартість товарів. Інвойс є розрахунковим документом постачальника, адресованим покупцеві, - це вимога на оплату, що підтверджує факт виставлення рахунку, а не взаємна угода сторін. Тому відсутність підпису покупця на інвойсі не змінює ані змісту угоди між сторонами, ані числових значень складових митної вартості товарів, та не може сама по собі свідчити про недостовірність задекларованої митної вартості. Умови п. 2.1 Контракту щодо підписання інвойсу обома сторонами стосуються порядку виконання зобов`язань між сторонами договору і не впливають на правомірність застосування декларантом першого методу визначення митної вартості.
Щодо невідповідності числових значень транспортних витрат у рахунку та довідках задекларованим у МД значенням.
Суд звертає увагу на те, що: по-перше, МК України не визначає вичерпного виду доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому довідки та рахунки про транспортно-експедиційні послуги є допустимими доказами підтвердження витрат на перевезення товарів; по-друге, перелік документів на підтвердження транспортних витрат не є вичерпним; по-третє, відмінність числового значення може бути зумовлена курсовою різницею або розподілом витрат між відрізками маршруту до і після митного кордону України, що само по собі не свідчить про недостовірність задекларованої митної вартості. Суд також враховує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються - відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути самостійною підставою для висновку про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо документального підтвердження включення всіх витрат на умовах CIF до ціни товарів. 
Так судом встановлено, що відповідно до розділу 1 контракту №3 від 01.03.2025 року, визначено, що Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах CIF (Інкотермс 2020), (надалі іменований "Товар") відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних в комерційних рахунках-фактурах (інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту. Зі змісту Пункту 2.1. контракту передбачено, що Покупець погоджується продати Покупцеві, а Покупець погоджується купувати у Продавця товар. Асортимент, ціна і кількість і інші умови вказуються в Рахунку (інвойсі) Продавця. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Так, варто зазичити, що інвойс - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність. Інвойс це документ, у якому зазначаються товари та послуги, які компанія надає клієнту, та зазначається зобов`язання клієнта на оплату цих послуг. В інвойсі вказується, які саме послуги чи товару надаються клієнту, та яку оплату він зобов`язаний здійснити за виконані послуги чи надані товари. Тобто інвойс - це односторонній документ, який складає продавець/виконавець і надсилає покупцеві як рахунок на оплату, який підтверджує факт виставлення вимоги на оплату, а не угоду. Юридичну силу має договір або інші домовленості, а інвойс лише деталізує суму та умови. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем наданий інвойс при митному оформленні, зі змісту якого вбачається, що він містить всю необхідну інформацію для підтвердження числових даних, заявленої митної вартості, відтак суд відхиляє аргументи відповідача про те, що наданий позивачем інвойс не підписаний обома сторонами. З іншої сторони, таке підписання іншою стороною не змінює змісту угоди, чи визначення іншої митної вартості товарів.
Крім того, надані до митного оформлення документи у своїй сукупності є належними та допустимими, що виключає виникнення об`єктивного сумніву щодо співвідношення вартості визначеної в інвойсі до конкретної поставки. Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митними деклараціями до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.
Щодо витрат на транспортування, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: 1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до митної вартості товару не включаються витрати на транспортування після ввезення вантажу на митну територію України за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.
Відтак, посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, який було задекларовано митними деклараціями, а саме, не підтвердження витрат на перевезення товару, спростовується наданими під час митного оформлення первинними документами наявними в матеріалах справи, які є достатніми для підтвердження витрат понесених на перевезення товару.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 803/3649/15 при дослідженні схожих правовідносин.
Також слід зазначити, що наказ МФУ від 24.05.2012 №599, на який посилається відповідач при винесенні Рішення про коригування митної вартості щодо відсутності такого документу як довідка у переліку первинних бухгалтерських документів, не має зобов`язального характеру, а тільки зазначає перелік документів до яких можуть належати, зокрема:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Водночас суд зазначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортно-експедиційні послуги та рахунки є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Щодо невідповідності числових значень транспортних витрат у рахунку та довідках задекларованим у МД значенням.
Суд звертає увагу на те, що: по-перше, МК України не визначає вичерпного виду доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому довідки та рахунки про транспортно-експедиційні послуги є допустимими доказами підтвердження витрат на перевезення товарів; по-друге, перелік документів на підтвердження транспортних витрат не є вичерпним; по-третє, відмінність числового значення може бути зумовлена курсовою різницею або розподілом витрат між відрізками маршруту до і після митного кордону України, що само по собі не свідчить про недостовірність задекларованої митної вартості. Суд також враховує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються - відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути самостійною підставою для висновку про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Оцінюючи наведені розбіжності у їх сукупності, суд дійшов висновку, що жодна з них окремо, ні всі вони разом, не є достатньою підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за ціною договору. Подані позивачем до митного оформлення документи за своїм складом та змістом відповідали вимогам статті 53 МК України, а виявлені відповідачем невідповідності мають формальний характер та не спростовують числових значень складових митної вартості товарів.
Суд звертає увагу на те, що відповідач витребував у декларанта перелік документів, що фактично охоплює весь перелік ч. 3 ст. 53 МК України. Проте відповідно до усталеної практики Верховного Суду витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Митний орган не обґрунтував, яким саме чином кожен із витребуваних документів міг би усунути конкретні розбіжності, на які він посилався. Відтак витребування повного переліку документів без пов`язання його з конкретними виявленими розбіжностями суперечить вимогам ч. 3 ст. 53 МК України.
Стосовно дотримання процедури консультацій та послідовності застосування методів визначення митної вартості.
В оскаржуваних рішеннях відповідач вказав на неможливість застосування методів 2-5 та обрав резервний метод. При цьому зі змісту матеріалів справи не вбачається проведення реальних консультацій з декларантом у розумінні ч. 5 ст. 55 та ст. 57 МК України. Відповідач фактично поставив декларанта перед фактом застосування резервного методу шляхом надсилання електронного повідомлення, що не може вважатися повноцінною консультацією, метою якої є обґрунтований вибір підстав для визначення митної вартості. Судом встановлено, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого приписами КАС України покладено обов`язок доводити правомірність своїх дій та рішень, на підставі належних і достовірних доказів не довів проведення з позивачем такої консультації та не спростував доводів позивача про її непроведення.
Водночас суд звертає увагу, що дослідженням змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, встановлено, що всупереч положень пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 598, у них не відображені причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів).
(Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.06.2022 у справі № 809/257/17.)
Суд перевіряє рішення про коригування митної вартості на наявність обов`язкових елементів. Зокрема, при застосуванні резервного методу рішення повинно містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості, а також пояснення щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умови поставки тощо (постанова Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18). Аналіз показників, взятих за основу для визначення митної вартості в оскаржуваних рішеннях, свідчить про те, що митним органом використано відомості щодо аналогічних категорій товарів (тканини поліефірні), однак найменування та характеристики товару різняться від оцінюваних. Обґрунтування коригувань на відмінності в умовах поставки, обсяг партії та інші комерційні умови в рішеннях відсутнє. Це додатково свідчить про невідповідність оскаржуваних рішень вимогам законодавства.
Суд наголошує, що різниця між митною вартістю товару, задекларованого позивачем, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх або наближених за часом деклараціях, не може свідчити про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару і не повинна базуватися на довільній або фіктивній вартості. Встановивши, що подані документи нібито містять розбіжності, контролюючий орган зобов`язаний вказати, які саме з поданих декларантом документів та які показники цих документів містять розбіжності, а також яким чином ці розбіжності впливають на правильність визначення митної вартості. Митним органом такого обґрунтування не надано.
Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем разом з митними деклараціями до митного органу надано всі належні і допустимі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору, висновок відповідача про наявність розбіжностей і непідтвердженість заявленої за ціною договору митної вартості є безпідставним і ґрунтується на припущеннях, зміст оскаржуваних рішень та заяв по суті свідчить про процедурні порушення відповідача при здійсненні консультацій та послідовності застосування методів визначення митної вартості, у посадових осіб митного органу були наявні всі правові підстави для застосування першого методу визначення митної вартості товару за ціною угоди.
Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що при їх прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо. Відтак спірні рішення є протиправними і підлягають скасуванню.
Враховуючи протиправність рішень про коригування митної вартості товарів, наявні підстави для скасування і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як рішень похідного характеру.
Аналогічний висновок викладено Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові у справі № 600/5048/23-а від 25.01.2024.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи матеріали адміністративної справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, відтак такі підлягають скасуванню.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у мотивувальній частині.
При цьому суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Стосовно розподілу судових витрат. 
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 9084,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати противоправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000203/2 від 26.06.2025 р. щодо МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2025/000676 від 26.06.2025 щодо МД № 25UA408020024000U0 від 25.06.2025 р.
3. Визнати противоправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000226/2 від 11.07.2025 р. щодо МД № 25UA408020025969U8 від 11.07.2025. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2025/000738 від 11.07.2025р. щодо МД 25UA408020025969U8 від 04.07.2025 р.
4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСІЛЬНИЙ СВІТ" за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці судовий збір в сумі 9084,00 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСІЛЬНИЙ СВІТ" (вул. Александрі, 82 А, с. Волока, Чернівецький район, Чернівецька область, 60413, Код ЄДРПОУ 44913167);
Відповідач - Чернівецька митниця (вул. Руська, 248 М, м. Чернівці, 58023, Код ЄДРПОУ 43971359).

Суддя І.В. Маренич