ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4815/26 Справа № 243/9951/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончарова А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 07.09.2015 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 165000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії – 07/21, тип - Універсальна GOLD. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. 
Клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 16.10.2020 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. 
Далі у процесі користування рахунком 16.10.2020 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії – 02/24, тип – Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви заборгованість відповідача становила 13 562,95 грн. Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 16.10.2020 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8% . При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 37 953,28 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 07.10.2025 року має заборгованість — 169986,41 грн., яка складається з наступного: 132 033,13 грн. - заборгованість за тілом кредита, 37 953,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 37 953,28 грн., яка складається з наступного: 37 953,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
В зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.09.2015 року у розмірі 37 953,28 грн., що складається із наступного: 37 953,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2026 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 07 вересня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, на підставі якого банком було відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн. та надано у користування кредитну карту. У подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався.
У процесі користування рахунком 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії – 02/24, тип – Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком.
На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2025 року про витребування у позивача оригіналу заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 16 жовтня 2020 року, поданої як «Додаток №7» до позовної заяви від 28 жовтня 2025 року, у первісній формі (паперовий оригінал з власноручними підписами або електронний документ з кваліфікованим електронним підписом), позивачем надано відповідь від 27 грудня 2025 року за №20729174-ВБ, відповідно до якої Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.10.2020 року підписана Клієнтом в електронному вигляді за допомогою стілусу. На бумажному носії не оформлювалась. Тому виконати запит суду можливо тільки шляхом надання оригіналів документів в електронному вигляді, що і було зроблено позивачем.
17 серпня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року станом на 04.01.2023 року у розмірі 208 573,05 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредита в розмірі 170 619,77 грн. та суми заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 37 953,28 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року №243/4050/23 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.09.2015 року, а саме, за тілом кредиту в розмірі 164 994,35 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками станом на 04.01.2023 року в розмірі 37 953,28 грн. за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року судом залишені без задоволення.
28 жовтня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками станом на 07.10.2025 року в розмірі 37 953,28 грн. за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року. 

Ухвалюючи рішенням по справі, суд першої інстанції виходив із того, що нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. 

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Закриття провадження у справі у цьому разі допускається за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Частиною першою статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Позивач - це особа, на захист суб`єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Із матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року станом на 04.01.2023 року у розмірі 208 573,05 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредита в розмірі 170 619,77 грн. та суми заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 37 953,28 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року №243/4050/23 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.09.2015 року, а саме, за тілом кредиту в розмірі 164 994,35 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками станом на 04.01.2023 року в розмірі 37 953,28 грн. за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року судом залишені без задоволення.
28 жовтня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками станом на 07.10.2025 року в розмірі 37 953,28 грн. за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Як у справі № 243/4050/23, так і в даній справі №243/9951/25 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2015 року в розмірі 37953,28 грн.

Зазначення АТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві даної справи №243/9951/25 про формування заборгованості станом на 07.10.2025 року не свідчить про нетотожність позовних вимог зі справою №243/4050/23, адже зі змісту розрахунку заборгованості, який долучено разом з позовом, убачається, що заборгованість нарахована по 01.01.2023 включно, тобто за той самий період, що і в іншій цивільній справі №243/4050/23 .
За положеннями частини першої статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, належним чином не перевірив позов у даній справі на тотожність з іншим позовом у справі №243/4050/23, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 377, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,- 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2026 рокускасувати.
Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізакрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 22 червня 2026 року.

Головуючий 

Судді