РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
18 червня 2026 р.  Справа № 120/17490/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, 
за участю секретаря судового засідання: Левчук Вікторії Олександрівни 
представниці позивача: Федчук С.М.,
представниці відповідача: Лисцевої Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в : 
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі також - відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування наказів.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем наказів №16-д від 14.11.2025 та №17-д від 24.11.2025, якими позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Зокрема, позивачка зазначила, що несвоєчасне внесення інформації про результати розгляду справи №120/287/25 до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» було зумовлене не її бездіяльністю, а некоректною роботою самої інформаційної системи. За твердженням ОСОБА_1 , судове рішення було внесено до підсистеми належним чином, а про відсутність відповідного відображення інформації їй стало відомо лише після отримання листа ДПС України. Вона наголосила на тому, що під час дисциплінарного провадження надавала пояснення та докази технічних збоїв у роботі підсистеми, однак дисциплінарна комісія ці обставини не перевірила та не врахувала.
Крім того, позивачка вважає, що відповідач не встановив її вину, форму та ступінь вини, не довів наявності негативних наслідків і причинно-наслідкового зв`язку між її діями та можливими наслідками, а також не врахував пом`якшуючі обставини, зокрема багаторічну сумлінну службу, відсутність дисциплінарних стягнень та наявність заохочень. На її думку, застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани є неспівмірним характеру вчиненого діяння.
Також позивачка зазначила, що за результатами одного дисциплінарного провадження відповідачем було видано два накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за один і той самий дисциплінарний проступок, що фактично свідчить про подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне порушення та суперечить вимогам законодавства про державну службу і порядку здійснення дисциплінарного провадження. З огляду на викладене, позивачка просила визнати спірні накази протиправними та скасувати їх.
Ухвалою від 23.12.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-ти денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного із наданням доказів поважності причин його пропуску.
На виконання вимог зазначеної ухвали, 29.12.2025 представником позивачки за допомогою підсистеми "Електронний суд" подано заяву (вх. №81282/25), в якій остання звернула увагу на те, що з оскаржуваними наказами її довірительку було ознайомлено під підпис лише 24.11.2025, про що міститься відмітка у наказі №17-д від 24.11.2025. Оскільки позовна заява до суду подана 17.12.2025, то звернення позивачки до суду здійснено в межах встановленого ст. 122 КАС України місячного строку.
Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою витребувано в відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів дисциплінарного провадження, за наслідками якого ГУ ДПС у Вінницькій області прийняті накази №16-д від 14.11.2025 та №17-д від 24.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, а також встановлено податковому органу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В подальшому, сторони подали заяви від 06.01.2026 та від 09.01.2026, в яких заперечили щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та просили здійснювати розгляд даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 12.01.2026 вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02.02.2026.
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що під час здійснення відомчого контролю ДПС України було встановлено факт невнесення позивачкою до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» інформації про результати розгляду судової справи №120/287/25, що свідчило про неналежне виконання нею посадових обов`язків та стало підставою для порушення дисциплінарного провадження.
Відповідач наголосив на тому, що дисциплінарне провадження проведено з дотриманням вимог законодавства, позивачку було залучено до участі у ньому, їй надавалась можливість подати пояснення та реалізувати право на захист, а порушень встановлених законом строків не допущено. Також у відзиві зазначено, що наявність у діях позивачки дисциплінарного проступку підтверджується матеріалами дисциплінарної справи, тоді як доводи про відсутність вини належними доказами не підтверджені.
Щодо доводів ОСОБА_1 про подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідач вказав на те, що наказ №16-д від 14.11.2025 був прийнятий під час перебування позивачки на лікарняному та фактично ним передбачено застосування дисциплінарного стягнення після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Після виходу позивачки на роботу було видано наказ №17-д від 24.11.2025 та здійснено її ознайомлення з ним. На думку відповідача, такі дії не свідчать про повторне притягнення до дисциплінарної відповідальності, а жодна норма законодавства не забороняє прийняття відповідного наказу після закінчення періоду тимчасової непрацездатності державного службовця.
Крім того, відповідач вважав, що застосоване до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді догани є найменшим видом відповідальності за вчинене порушення, співмірним характеру допущеного порушення, прийняте в межах наданих повноважень та відповідає вимогам законності й обґрунтованості.
02.02.2026 представницею позивача до початку проведення підготовчого засідання за допомогою підсистеми "Електронний суд" подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме скріншотів переписки працівників ДПС України в загальному Telegram-каналі підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» (том 2 а.с. 96-107).
Клопотання мотивоване тим, що підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало невнесення інформації про результати розгляду справи №120/287/25 до підсистеми «Суди», однак таке невідображення інформації було зумовлене не її бездіяльністю, а технічними збоями та некоректною роботою зазначеної підсистеми. Представниця позивачки зазначила, що подані скріншоти підтверджують системний характер технічних проблем у роботі підсистеми, оскільки містять обговорення працівниками ДПС України численних випадків збоїв та помилок у її функціонуванні.
На думку представниці позивачки, зазначені докази спростовують доводи відповідача про відсутність технічних несправностей у роботі підсистеми "Суди", підтверджують відсутність вини позивачки та причинного зв`язку між її діями і наслідками, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення. У зв`язку з цим представниця позивачки просила долучити вказані докази до матеріалів справи.
Також, стороною позивачки до суду 02.02.2026 подано клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_1 . Клопотання мотивоване тим, що підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало невнесення інформації про результати розгляду справи №120/287/25 до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження», тоді як, на думку представниці позивачки, остання виконала всі передбачені нормативними актами дії щодо своєчасного внесення відповідної інформації та направлення її до Податкового блоку.
Представниця позивачки зазначила, що допит її довірительки як свідка є необхідним для з`ясування обставин, які стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а також інших обставин, що мають значення для правильного вирішення спору по суті. 
В підготовчому судовому засіданні 02.02.2026 за клопотанням представниці позивачки було оголошено перерву до 24.02.2026. Також повідомлено, що розгляд клопотання про виклик свідка буде здійснено під час вирішення питання про закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.
В підготовчому судовому засіданні 24.02.2026 суд постановив ухвалу про виклик в судове засідання на 26.03.2026 для допиту в якості свідка позивачку - ОСОБА_1 . Попередив свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Також, протокольною ухвалою від 24.02.2026 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 26.03.2026. 
26.03.2026 справу було знято з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 09.04.2026.
В судовому засіданні 09.04.2026 в якості свідка допитано ОСОБА_1 , яка під присягою підтвердила, що судове рішення, прийняте по справі №120/287/25 рішення було нею внесено до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» своєчасно та належним чином, а про відсутність відповідного відображення інформації їй стало відомо лише після отримання листа ДПС України. 
Також, свідок наголосила на тому, що під час дисциплінарного провадження звертала увагу дисциплінарної комісії на некоректну роботу програмного забезпечення, а також на відсутність заподіяння такою некоректною роботою шкоди інтересам держави, проте такі аргументи були залишені комісією позаувагою під час вирішення питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та визначення виду дисциплінарного стягнення.
В подальшому, в судовому засіданні 09.04.2026 оголошено перерву до 29.04.2026.
В судовому засіданні 29.04.2026 оголошено перерву до 10.06.2026.
09.06.2026 представницею ГУ ДПС у Вінницькій області через підсистему "Електронний суд" подано письмовий виступ у судових дебатах, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У поданих поясненнях відповідач зазначив, що факт невнесення позивачкою результатів розгляду справи №120/287/25 до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження та листом Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС України. Наголосила на тому, що саме на позивачку, відповідно до посадової інструкції та внутрішніх нормативних актів ДПС, було покладено обов`язок щодо своєчасного та повного внесення відповідної інформації до підсистеми.
Окремо представниця податкового органу вказала, що доводи позивачки про технічні збої в роботі інформаційної системи не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки відсутні будь-які звернення до служби технічної підтримки, службові записки чи інші документи, які б засвідчували наявність таких збоїв у спірний період. Водночас наявні у справі відомості Департаменту інформаційних технологій ДПС не підтверджують здійснення позивачкою дій щодо внесення результатів розгляду справи після надходження судового рішення.
Також представниця відповідача зазначила, що позивачка не вжила належних заходів для контролю за відображенням внесених даних у системі та не повідомляла керівництво про можливі технічні перешкоди у виконанні своїх посадових обов`язків. На її думку, такі обставини свідчать про неналежне виконання позивачкою службових обов`язків та наявність у її діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
Крім того, представниця відповідача вказала на безпідставності доводів представниці позивача про відсутність вини та негативних наслідків, оскільки для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності достатнім є встановлення факту невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, а відсутність актуальної інформації в ІКС АСО створювала ризики для належного функціонування органу державної влади.
Щодо доводів про порушення процедури дисциплінарного провадження представниця відповідача зазначала, що наказ №17-д від 24.11.2025 було видано після закінчення періоду тимчасової непрацездатності позивачки, а тому дисциплінарне стягнення застосовано з дотриманням вимог законодавства. Також наголосила на тому, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано характер проступку, відсутність попередніх дисциплінарних стягнень та позитивну характеристику позивачки, у зв`язку з чим застосовано один із найм`якіших заходів дисциплінарного впливу - догану.
З огляду на викладене представниця відповідача вважала, що оскаржувані накази прийнято на законних підставах, у межах повноважень та з дотриманням встановленої процедури, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
10.09.2026 письмовий примірник виступу у судових дебатах подано й представницею позивачки, в яких остання зазанчила, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивачки без належного встановлення складу дисциплінарного проступку, її вини, негативних наслідків та причинного зв`язку між її діями і можливими наслідками.
Представниця позивачки висловила переконання в тому, що несвоєчасне відображення інформації в підсистемі «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» було зумовлене технічними збоями програмного забезпечення, що підтверджується наданими скриншотами, поясненнями позивачки, показаннями свідка та обставинами, які, на її думку, визнавалися і представником відповідача.
Зазначила, що позивачка вжила всіх залежних від неї заходів для виконання посадових обов`язків, а дисциплінарна комісія не перевірила та не врахувала надані нею пояснення щодо технічних проблем системи. Також наголосила на відсутності доказів настання будь-яких шкідливих наслідків, неврахуванні пом`якшуючих обставин (багаторічної сумлінної служби, відсутності стягнень, наявності заохочень), недотриманні принципу пропорційності при обранні виду дисциплінарного стягнення та невмотивованості застосування саме догани замість більш м`якого заходу впливу.
Крім того, представниця позивачки вказала на порушення процедури дисциплінарного провадження, зокрема на видання двох наказів за результатами одного дисциплінарного провадження, що, на її переконання, суперечить вимогам законодавства. У зв`язку з цим просила суд визнати протиправними та скасувати накази ГУ ДПС у Вінницькій області №16-д від 14.11.2025 та №17-д від 24.11.2025 і задовольнити позов у повному обсязі.
В судовому засіданні 10.06.2026 представниця позивачки підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, покликаючись на доводи наведені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представниця відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила, просила в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву, додаткових письмових поясненнях, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. 
Після проведення судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, в зв`язку з чим повідомив сторонам, що ухвалення та проголошення рішення відбудеться 18.06.2026 о 12:00 год.
Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
На момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу супроводження судових спорів за результатами планових та камеральних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Вінницькій області та була державним службовцем категорії «Б».
01.10.2025 до Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшов лист Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС України, яким повідомлено про виявлений під час здійснення відомчого контролю випадок недотримання вимог нормативно-правових актів та розпорядчих документів ДПС посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області.
Під час проведення перевірочних заходів встановлено, що у підсистемі «Суди» інформаційно-комунікаційної системи «Адміністративне та судове оскарження» відсутня інформація про результати розгляду адміністративної справи №120/287/25 за позовом ТОВ «ВНП», рішення у якій набрало законної сили 26.06.2025. При цьому результат розгляду справи із рознесенням сум, ухвалених на користь контролюючого органу, до відповідної підсистеми внесений не був.
За результатами перевірки відповідачем ініційовано дисциплінарне провадження стосовно позивачки, оскільки виконання функцій щодо супроводження вказаної судової справи та внесення відповідної інформації до підсистеми «Суди» належало до її посадових обов`язків.
В ході дисциплінарного провадження позивачка надала письмові пояснення, в яких зазначила, що вживала заходів щодо внесення відповідної інформації до інформаційної системи, однак такі дії не були належним чином відображені через технічні збої та некоректну роботу підсистеми «Суди». Позивачка також вказувала, що остаточно відобразити інформацію в системі вдалося лише 14.10.2025 після звернення до фахівців ДПС України. 
За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи дисциплінарною комісією встановлено наявність у діях позивачки ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», що полягав у неналежному виконанні посадових обов`язків щодо своєчасного внесення інформації до підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження».
14.11.2025 начальником ГУ ДПС у Вінницькій області видано наказ №16-д про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Разом з тим, судом встановлено, що на момент видання вказаного наказу позивачка перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності за період з 10.11.2025 по 21.11.2025.
У зв`язку із закінченням періоду тимчасової непрацездатності позивачки начальником ГУ ДПС у Вінницькій області 24.11.2025 видано наказ №17-д, яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного з порушенням вимог внутрішніх нормативних документів ДПС та посадової інструкції. 
З вказаними наказами позивачку ознайомлено 24.11.2025 після її виходу на роботу.
Не погоджуючись із прийнятими наказами, вважаючи, що відповідачем не доведено наявності в її діях складу дисциплінарного проступку, не встановлено вини, а також порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом прийняття двох наказів за результатами одного дисциплінарного провадження, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується наступним.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Частиною першою статті 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, і відповідальність за них. 
Необхідність правового врегулювання забезпечення службової дисципліни обумовлена потребою в реалізації основних принципів державної служби (верховенство права, законність, професіоналізм, патріотизм, доброчесність, ефективність тощо), визначених статтею 4 Закону. Дисциплінарна ж відповідальність є одним із найефективніших засобів забезпечення службової дисципліни.
Суспільні відносини з приводу проходження публічної служби в державних органах унормовані, насамперед, приписами Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі також - Закон №889-VIII).
Відповідно до ч.1-3 ст.5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Основні обов`язки державного службовця закріплені у ст.8 Закону №889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до ч.1 ст.64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
В силу вимог ч.1 ст.65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно з ч.2 ст.65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Відповідно до ч.1 ст.66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:
1) зауваження;
2) догана;
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
Згідно ч. 3 ст.66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
Частиною 1 ст.67 Закону №889-VIII обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Згідно з частинами першою-другою статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що дисциплінарна відповідальність державного службовця є особливим видом юридичної відповідальності, застосування якої можливе виключно за умови встановлення усіх елементів складу дисциплінарного проступку, а саме: протиправної поведінки, вини державного службовця, причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та наслідками, а також наявності порушення службових обов`язків, покладених на такого службовця законом, посадовою інструкцією чи іншими нормативними актами.
Як передбачено частиною першою статті 65 Закону №889-VIII, дисциплінарним проступком є саме протиправна винна дія або бездіяльність державного службовця. Отже, сама по собі наявність певного недоліку в організації роботи чи невиконання окремого завдання ще не є достатньою підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності без встановлення її особистої вини.
Такий підхід узгоджується і з положеннями статті 74 Закону №889-VIII, відповідно до яких дисциплінарне стягнення може бути накладено лише у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.
З аналізу наведених норм слідує, що дисциплінарна відповідальність державного службовця ґрунтується на принципі вини, а тому суб`єкт призначення перед застосуванням дисциплінарного стягнення зобов`язаний з`ясувати не лише сам факт порушення службової дисципліни, але й причини такого порушення, форму вини державного службовця, можливість належного виконання ним відповідних обов`язків та обставини, які могли вплинути на виконання таких обов`язків.
Саме на цьому акцентується увага і в Науково-практичному коментарі до Закону України «Про державну службу» при тлумаченні положень статті 66 Закону №889-VIII, де зазначається, що дисциплінарне стягнення не може застосовуватися автоматично лише на підставі встановлення факту порушення. Обранню виду дисциплінарного стягнення має передувати оцінка характеру проступку, ступеня вини особи, наслідків її дій, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також принципів справедливості, індивідуалізації та пропорційності відповідальності. Догана, як один із видів дисциплінарного стягнення, хоча і є відносно м`яким заходом дисциплінарного впливу, проте також може застосовуватися виключно за наявності доведеного дисциплінарного проступку та належного обґрунтування необхідності її застосування.
Досліджуючи матеріали дисциплінарної справи, суд встановив, що підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало виявлення ДПС України факту відсутності у підсистемі «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» інформації про результати розгляду адміністративної справи №120/287/25.
Разом із тим, із письмових пояснень позивачки, наданих під час дисциплінарного провадження, вбачається, що вона не заперечувала відсутність відповідної інформації у системі станом саме на дату проведення перевірки, однак послідовно стверджувала про вчинення нею дій щодо внесення відповідних відомостей та пов`язувала їх невідображення у підсистемі «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження» з технічними збоями у роботі програмного забезпечення.
Вказані доводи були повторно підтверджені позивачкою під час її допиту як свідка у судовому засіданні 09.04.2026. Суд звертає увагу, що показання свідка були надані під присягою, є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та не спростовані відповідачем належними доказами.
Крім того, позивачкою до матеріалів справи долучено скріншоти переписки працівників ДПС України у загальному Telegram-каналі підсистеми «Суди» ІКС «Адміністративне та судове оскарження», з яких вбачається обговорення працівниками податкових органів численних випадків некоректної роботи відповідної інформаційної системи, проблем із відображенням внесених даних та інших технічних збоїв.
Хоча такі скріншоти самі по собі не підтверджують факт внесення позивачкою конкретних відомостей щодо справи №120/287/25, однак, на переконання суду, вони об`єктивно свідчать про наявність технічних проблем у функціонуванні підсистеми у відповідний період та, як наслідок, підтверджують реальність пояснень позивачки щодо можливості некоректного відображення внесених даних.
Натомість дисциплінарною комісією та суб`єктом призначення не було вжито належних заходів для перевірки зазначених доводів.
Так, суд враховує, що матеріали дисциплінарної справи не містять доказів проведення технічного аудиту відповідних дій користувача, витребування журналів подій інформаційної системи, встановлення факту входу позивачки до підсистеми у відповідний період, перевірки лог-файлів або отримання спеціального висновку Департаменту інформаційних технологій ДПС України щодо можливості технічного збою саме у спірному випадку.
Наведене свідчить на користь висновку, що фактично дисциплінарна комісія обмежилась констатацією відсутності інформації у підсистемі станом на момент проведення перевірки та ототожнила таку обставину із доведеністю вини позивачки.
Проте суд вважає такий підхід помилковим.
Так, відсутність певної інформації у програмному комплексі ще не доводить автоматично, що така відсутність є наслідком умисних дій або недбалості конкретного державного службовця.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого відповідно до частини другої статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, повинен був надати суду належні та допустимі докази того, що позивачка фактично не здійснювала дій щодо внесення відповідної інформації або свідомо ухилилася від виконання покладених на неї посадових обов`язків.
Проте, в ході розгляду справи стороною відповідача таких доказів суду не було надано.
Натомість матеріали справи свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо причин відсутності інформації в підсистемі, а тому висновок дисциплінарної комісії про наявність вини позивачки ґрунтується переважно на припущеннях.
Суд також враховує, що відповідно до статті 73 Закону №889-VIII дисциплінарна справа формується, зокрема, з метою визначення ступеня вини, характеру та тяжкості дисциплінарного проступку.
Разом із тим зі змісту подання дисциплінарної комісії та оскаржуваних наказів слідує, що фактична оцінка ступеня вини позивачки не проводилася. Не встановлено форму вини, не наведено мотивів відхилення її пояснень щодо технічних збоїв, не досліджено можливість об`єктивного впливу роботи інформаційної системи на результати виконання службових обов`язків.
Окремо суд звертає увагу на питання співмірності застосованого дисциплінарного стягнення.
Частинами першою статті 67 та першою статті 74 Закону №889-VIII прямо передбачено обов`язок суб`єкта призначення враховувати характер проступку, обставини його вчинення, результати службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, відсутність чи наявність дисциплінарних стягнень та інші обставини, що характеризують особу.
Також згідно тлумачення положень статті 66 Закону №889-VIII наведеного в Науково-практичному коментарі до Закону України «Про державну службу», частина друга вказаної статті закону сформульована таким чином, що не лише визначає найменш небезпечний вид дисциплінарного проступку, а й встановлює найменш суворий базовий вид дисциплінарного стягнення, який є основою для побудови всіх інших санкцій за більш суворі види дисциплінарних проступків. 
У частинах третій–п`ятій законодавець згрупував різні види (прояви) дисциплінарних проступків за ступенем їх шкідливості (від менш небезпечних до більш небезпечних). При визначенні ж потенційних видів дисциплінарних стягнень за такі проступки він використовує принцип наростання з обмеженням, забороняючи застосування більш суворого виду дисциплінарного стягнення, ніж зазначено у відповідній нормі, але дозволяючи застосовувати будь-який з менш суворих.
Таким чином, визначений в п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII вид дисциплінарного стягнення у вигляді догани є найбільшим і найсуворішим видом дисциплінарного стягнення у випадку допущення державним службовцем такого проступку, як невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. 
При цьому, в якості альтернативного, більш м`якого виду дисциплінарного стягнення, ч. 3 ст. 66 Закону №889-VIII, за наявності пом`якшуючих обставин, дозволяє застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.
З матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що позивачка тривалий час проходила державну службу, мала позитивні характеристики, заохочення та раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.
Крім того, відповідачем не встановлено факту настання будь-яких негативних наслідків для інтересів держави, бюджету чи діяльності податкового органу внаслідок відсутності відповідної інформації у підсистемі «Суди», адже анулювання ТОВ «ВНП» (позивач у справі №120/287/25) реєстрації акцизних складів та внесення зміни про об`єкти оподаткування відбулось ще до набрання законної сили прийнятим у справі №120/287/25 рішенням.
Попри це дисциплінарна комісія фактично не надала належної оцінки зазначеним обставинам, а накази не містять мотивів, які б свідчили про врахування вимог статей 67 та 74 Закону №889-VIII під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Крім наведеного, суд погоджується і з доводами позивачки щодо порушення процедури застосування дисциплінарного стягнення.
Як встановлено судом, за результатами одного дисциплінарного провадження відповідачем були видані два накази: №16-д від 14.11.2025 та №17-д від 24.11.2025, кожним з яких до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за один і той самий дисциплінарний проступок.
Посилання відповідача на те, що наказ №16-д був виданий під час перебування позивачки на лікарняному, а наказ №17-д фактично лише реалізував раніше прийняте рішення, суд оцінює критично, адже зміст обох наказів свідчить, що кожним із них самостійно оформлено рішення про застосування до позивачки дисциплінарного стягнення.
Водночас Закон №889-VIII не передбачає можливості прийняття двох окремих наказів про накладення одного й того самого дисциплінарного стягнення за результатами одного дисциплінарного провадження щодо одного дисциплінарного проступку.
Більше того, частина перша статті 61 Конституції України закріплює принцип, відповідно до якого ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Хоча фактично дисциплінарне стягнення було реалізоване один раз, сам факт існування двох індивідуальних актів про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за один проступок свідчить про недотримання відповідачем вимог законодавства щодо належного оформлення результатів дисциплінарного провадження.
Отже, з урахуванням установлених обставин справи, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових елементів складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», зокрема її вини у неналежному виконанні посадових обов`язків. При цьому дисциплінарною комісією не було забезпечено повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин дисциплінарної справи, не перевірено належним чином доводи позивачки щодо технічних збоїв у роботі підсистеми «Суди», не встановлено ступеня її вини та не надано належної оцінки обставинам, які мають значення для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
За таких обставин суд вважає, що накази Головного управління ДПС у Вінницькій області №16-д від 14.11.2025 та №17-д від 24.11.2025 не відповідають критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та вмотивованості, визначеним статтею 2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в : 
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області № 16-д від 14.11.2025, яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 частини 2 ст. 65 Закону України від 10.12.2025р. № 889-VІІІ «Про державну службу».
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області № 17-д від 24.11.2025, яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 частини 2 ст. 65 Закону України від 10.12.2025р. № 889-VІІІ «Про державну службу».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Василенка Костянтина, 21, м. Вінниця, 21027, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна