Справа № 747/110/26 
Провадження № 2/747/130/26 

РІШЕННЯ
іменем України

05.05.2026 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В. 
секретаря Зірки В.П. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким позивачка перебувала в шлюбі з 29.11.2003 року. За життя 08.12.2005 року ОСОБА_2 придбав квартиру по АДРЕСА_1 . У період 2006 -2008 років ним було проведено добудову приміщень будинку – веранди, санвузла, житлових кімнат, в результаті чого змінилась площа придбаної квартири – загальна з 52, 1 кв.м на 123, 2 кв, житлова з 36, 6 кв.м на 70, 5 кв.м. 13.03.2007 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 437 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, місцерозташування – АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. З метою прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 28.10.2025 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку та квартиру по АДРЕСА_1 , квартира складає 1/2 частини будинку з належною частиною надвірних будівель – частини сараю Б1, погреба Пг, літня кухня В1, має в цілому 52, 1 кв.м на 123, 2 кв.м, житлова – 36, 6 кв.м на 70, 5 кв.м. При зверненні до нотаріуса позивачку було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру вже є виданим, і тому на для оформлення права власності на добудову їй необхідно звернутись до суду. Тому позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на частину квартири по АДРЕСА_1 – веранда 2-1, житлова кімната 2-2, коридор 2-3, санвузол 2-4, житлова кімната 2-9 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Ухвалою від 17 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 06 квітня 2026 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 04 липня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду на 05 травня 2026 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Крім того, на підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання позивачки та витребувано докази - у приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу відомості та про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_2 . 
В судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача – Талалаївської селищної ради – в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. 
Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. 
Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. 
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Так, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 по мер 18 квітня 2025 року у віці 73 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8) Шлюб між ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 був укладений 29 листопада 2003 року згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2025 року спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири по АДРЕСА_1 , що складає 1/2 частину будинку з належною частиною надвірних будівель : частина сараю Б1, погріб Пг, літня кухня В1, має в цілому 52, 1 кв.м загальної площі, з яких 236, 6 кв.м житлової площі (а.с.10) Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Талалаївської селищної ради від 12.02.2026 року ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрована його дружина ОСОБА_1 (а.с.17) На замовлення ОСОБА_1 16 грудня 2025 року ФОП « ОСОБА_3 » виготовлений технічний паспорт на квартиру у будинку квартирного типу по АДРЕСА_1 . Згідно даного технічного паспорту домоволодіння за вказаною адресою складається з веранди 1, житлової кімнати 2, коридору 3, санвузла НОМЕР_3 , кухні 5, коридора 6, житлових кімнат 7, 8, НОМЕР_4 (а.с.20-27) Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 22.02.2026 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на дату оцінки становить 229 069 грн (а.с. 28-44) 
Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України щодо права власності та спадкування. 
З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. 
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. 
Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 згідно діючого на час оформлення права власності в передбаченому законом порядку набув право власності на добудовану ним частину квартири АДРЕСА_2 , але право власності на нього належним чином не оформив. 
У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. 
Відповідачем у справі є Талалаївська селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову ОСОБА_1 , яка являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування – ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 200, 206, 265, 264-265 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити. 

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), право власності на частину квартири за адресою – АДРЕСА_1 – веранда 2-1, житлова кімната 2-2, коридор 2-3, санвузол 2-4, житлова кімната 2-9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко