ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/9033/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги:
визнати протиправними дії Головного Управління Національної Поліції в Полтавській області щодо неврахування до вислуги років у поліції стажу служби ОСОБА_1 в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 10 червня 2013 року по 29 липня 2019 рік;
зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період до вислуги років у поліції.
Під час розгляду справи суд 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі також відповідач, ГУНП в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 07.07.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 протиправно не зараховано до стажу служби в поліції період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначав, що частина 2 статті 78 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) містить вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба у яких зараховується до стажу служби в поліції. У вказаному переліку відсутня служба в органах Державної пенітенціарної служби України. Тому, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу служби в поліції періоду роботи у Державній пенітенціарній службі України з 10.06.2013 по 29.07.2019, відповідач не вийшов за межі повноважень і не допустив протиправних дій чи бездіяльності. Також представник посилався на аналогічну правову позицію, висловлену Верховним Судом у своїй постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19.
Справа розглянута у письмовому провадженні на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Обставини справи, встановлені судом
Згідно зі записами в трудовій книжці та послужному списку позивач з 10.06.2013 по 29.07.2019 перебувала на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до наказу Державної установи "Кременчуцька виправна колонія №69" від 29.07.2019 №89/ОС-19 позивач звільнена з 29.07.2019. За змістом наказу зазначено, що вислуга років на день звільнення в Державній кримінально-виконавчій службі України у календарному обчисленні становить 06 років 01 місяць 19 днів.
Згідно з наказом ГУНП в Полтавській області №503о/с від 01.10.2019 "По особовому складу" позивач з 01.10.2019 прийнята на службу до поліції за конкурсом на посаду дільничого офіцера поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції.
Позивач звернулася до відповідача з рапортом, в якому просила зарахувати час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції.
Листом від 21.05.2025 №91649-2025 відповідач повідомив, що немає законних підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Позивач, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

Норми права, що підлягають застосуванню
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписами статті 78 Закону №580-VIII визначено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Висновки щодо правозастосування
Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачу надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки за період з 10.06.2013 по 29.07.2019.
Згідно із пунктом 3 частини 2 статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Верховною Радою України 23.06.2005 прийнято Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" №2713-IV (далі - Закон №2713-IV), який врегульовує питання проходження служби в органах і установах виконання покарань.
Згідно з частиною 6 статті 14 Закону №2713-IV особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання:
1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби;
2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби;
3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби;
4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби;
5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби.
Відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області №503о/с від 01.10.2019 "По особовому складу" позивачу присвоєно первинне спеціальне звання рядового поліції.
Частина п`ята статті 23 Закону №2713-IV визначає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 Закону №2713-IV було передбачено, що на осіб рядового i начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються статті 22 i 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок i умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №225 "Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України", яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №294 від 26.04.2017, Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Зі змісту наведених норм слідує, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби (пенітенціарної служби). Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Крім того, частиною першою статті 6 Закону №2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Таким чином, на позивача під час проходження нею служби в зазначений період розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Тобто всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
За приписами частини другої статті 14 Закону №2713-IV, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу (частина четверта статті 14 Закону №2713-IV).
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. На працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про державну службу), під час проходження ними служби, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України Про міліцію та відповідні норми Закону України Про Національну поліцію, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. Тобто служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини 2 статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.
Правові висновки щодо наявності підстав для зарахування до стажу служби в поліції періодів служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України містяться також в постановах Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №160/11127/20, від 01.08.2023 у справі №240/30024/21.
Суд зазначає про помилковість твердження відповідача про те, що правова позиція Верховного Суду у справі №520/2067/19 (постанова від 31.03.2020) є релевантною до спірних правовідносин у цій справі, оскільки у справі №520/2067/19 досліджувалося питання правомірності незарахування особі до стажу служби в поліції навчання у цивільному навчальному закладі.
У цій справі предметом позовних вимог є зарахування позивачу наявної на момент прийняття на службу у Національну поліцію України вислуги років з 10.06.2013 по 29.07.2019 у Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції.
Також суд критично ставиться до доводів відповідача щодо того, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, а тому, не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Чинним на час проходження позивачем служби в органах кримінально-виконавчої служби та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах кримінально-виконавчої служби, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини 2 статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Таким чином, протиправною є бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.06.2013 по 29.07.2019. Як наслідок, слід зобов`язати ГУНП в Полтавській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.06.2013 по 29.07.2019.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Отже, за наслідком розгляду цієї справи суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а відтак про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовом у цій справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 40108630) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.06.2013 по 29.07.2019.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.06.2013 по 29.07.2019.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя	 	І.С. Шевяков