ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026 Справа № 917/261/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М", вул. Цибулька, 9, м.Новий Буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55601
до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України", вул. Центральна 18, с.Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744
про стягнення 2 719 495,07 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.
Представники учасників процесу : 
від позивача: Жорняк М.О.
від відповідача: Мазуренко Т.С., 

установив:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" просить суд стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" 2 719 495,07 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.03.2025 Договору поставки №01/03-2025. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором поставки частково не оплачено отриманий від позивача товар.
Правовими підставами позову вказано ст. 11, 509, 525, 526, 530, 655, 712 Цивільного кодексу України.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав наступні докази в копіях (арк.с. 7-23): Договір №01/03-25 від 01.03.2025 з видатковими накладними № 23 від 30.03.2025, № 24 від 31.03.2025, № 25 від 01.04.2025 та товарно-транспорті накладні, Акт звірки, претензія з доказами направлення. 
Інших заяв по суті спору до суду не надходило.
2. Процесуальні питання, вирішені судом.
23.02.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" про стягнення 2 719 495,07 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.03.2025 Договору поставки №01/03-2025.
Крім того, позивач просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження та повідомляє розмір судових витрат у зв`язку із розглядом цієї справи : 35 000,00 грн витрати на правову допомогу та 32 633,94 грн витрати зі сплати судового збору.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 року справу № 917/261/26 розподілено судді Ківшик О.В.
Суд ухвалою від 02.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі №917/261/26; призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 02.04.2026 на 09:00 та встановив строки для подання заяв по суті справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" звернулося до суду із заявою вх №2706 від 02.03.2026 про забезпечення позову.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2026 заяву про забезпечення позову по справі № 917/261/26 передано на розгляд судді Ківшик О.В.
Суд ухвалою від 04.03.2026 постановив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" про забезпечення позову вх № 2706 від 02.03.2026 задовольнити, вжити заходи забезпечення позову у справі №917/261/26 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, що належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" (вул. Центральна 18, с.Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744, код ЄДРПОУ 00724904) в межах суми 2 719 495,07 грн.
11.03.2026 до суду надійшла заява Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" вх. № 3201 про скасування заходів забезпечення позову.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.03.2026 заяву про скасування заходів забезпечення позову по справі №917/261/26 передано на розгляд судді Ківшик О.В.
Суд ухвалою від 20.03.2026 призначив розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову у судове засідання на 24.03.2026 на 10:30, запропонував позивачеві надати письмове реагування на означену заяву відповідача.
Через оголошення сигналу "повітряна тривога" призначене на 24.03.2026 року на 10:30 год судове засідання не відбулося.
Суд ухвалою від 24.03.2026 повідомив учасників процесу про наступну дату розгляду заяви: 02.04.2026 о 10:30, постановив забезпечити участь представника відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
02.04.2026 до суду від представника відповідача надійшла заява вх.№4284 про відкладення розгляду заяви та проведення наступних судових засідань у справі в режимі відеоконференції.
Позивач надав суду за вх. №4294 від 02.04.2026 клопотання, у якому повідомив суд про те, що не заперечує проти відкладення розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідно поданої відповідачем заяви.
02.04.2026 року суд оголосив протокольні ухвали про відкладення судового засідання з розгляду заяви на 16.04.2026 на 10:45 год та про відкладення підготовчого засідання на 16.04.2026 на 10:30 год.
Суд ухвалою від 16.04.2026 відмовив у задоволенні заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" (вх. № 3201 від 11.03.2026) про скасування заходів забезпечення позову.
16.04.2026 від представника Відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у № 917/261/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ДП "ДГ "СТЕПНЕ" Інституту свинарства і АПВ НААН" до ТОВ "АГРОЛОГІСТИК-М" про визнання недійсними пункту 4 Додатку №1 та пункту 6.7 Договору поставки №01/032025 від 01.03.2025
У судовому засіданні 16.04.2026 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у цій справі.
У судовому засіданні 16.04.2026 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у цій справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.05.2026 року на 11:30.
У судовому засіданні 12.05.2026 під час розгляду справи по суті представник Позивача на задоволенні позову наполягав, представник Відповідача усно заявив про визнання позову в частині 1 727 978,70 грн основного боргу та заперечив проти стягнення 48% річних, з огляду на їх несправедливий розмір.
Суд 12.05.2026 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення : 19.05.2026 об 12:45.
У судовому засіданні 19.05.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.
2. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
01.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" (Постачальник) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" (Покупець) укладено Договір поставки №01/03-2025 (арк.с. 7-10, надалі - Договір).
При цьому сторони узгодили, зокрема, таке :
- Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення – Товар, в кількості та на умовах, передбачених цим Договором та специфікаціями, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 Договору);
- найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, що є його невід`ємною частиною, якими визначають істотні умови поставки замовлених Товарів (п. 1.2. Договору);
- загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається сумою всіх Додатків та видаткових накладних, з врахуванням пунктів 3.2. та 3.5. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу мас видаткова накладна (п. 2.4. Договору);
- оплата вартості товару здійснюється покупцем в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього (п. 3.1 Договору);
- умови поставки товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки (п. 5.1 Договору);
- крім відповідальності, встановленої п. 6.1. цього Договору Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення (п. 6.2 Договору);
- Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2025 (п. 9.2 Договору).
Між сторонами підписано Додаток № 1 від 01.03.2025 до Договору, відповідно до якого поставці підлягають Товари - Мінеральні добрива в наступному асортименті, кількості, за Контрактною ціною та вартістю:
- Аміачна селітра, 77 тон, на загальну вартість 1 748 541,41 грн;
- Сульфат амонію гранульований, 25 тон, на загальну вартість 278 350,00 грн.
Загальна сума з ПДВ (20%): 2 432 269,69 грн.
Відповідно до п. 3 Додатку до Договору оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем за цінами та в загальній вартості, що вказана у видаткових накладних на Товар. У тому випадку, якщо курс долара США на Міжбанку (на сайті http://minfin.com.ua) збільшиться по відношенню до курсу долара США, що був використаний при формування видаткових накладних на Товар, Покупець зобов`язується здійснювати оплату отриманого товару по курсу Міжбанку, який склався на дату проведення оплати.
Згідно п. 3.1 Додатку до Договору, оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки, в наступному порядку: 100,00% від загальної вартості Товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.09.2025 pоку.
Відповідно до п. 4 Додатку 1 до Договору, у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк більше 5 (П`ять) календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48 % (Сорок вісім відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару (п. 5 Додатку).
На виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 1 961 999,70 грн. Означена обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, а саме :
- видатковою накладної №23 від 30.03.2025 року, згідно якої Позивачем поставлено Відповідачу аміачну селітру 24 т., на загальну вартість 653 999,90 грн;
- видатковою накладною №24 від 31.03.2025, згідно якої Позивачем поставлено Відповідачу аміачну селітру 24 т., на загальну вартість 653 999,90 грн;
- видатковою накладною №25 від 01.04.2025, згідно якої Позивачем поставлено Відповідачу аміачну селітру 24 т., на загальну вартість 653 999,90 грн. 
За даними Позивача, Відповідач частково оплатив отриманий за вказаними видатковими накладними товар, а саме :
- за товар згідно видаткової накладної №23 від 30.03.2025 року частково оплачено Покупцем в сумі 99999,00 грн, залишок боргу 554 000,90 грн;
- за товар згідно видаткової накладної №24 від 31.03.2025 року частково оплачено Покупцем в сумі 34023,00 грн, залишок боргу 619 976,90 грн;
- за товар згідно видаткової накладної №25 від 01.04.2025 року частково оплачено Покупцем в сумі 99999,00 грн, залишок боргу 554 000,90 грн.
З огляду на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію №1 від 19.01.2026 року про сплату 1 961 999,70 грн заборгованості (арк.с. 17, докази направлення – арк.с. 18,19), яка отримана Відповідачем 28.01.2026 (арк.с. 19, зі звороту).
Між сторонами було складено двосторонній акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2024 по 19.01.2026, відповідно у якому зафіксовано, що у період з 01.01.2024 по 19.01.2026 Позивачем поставлено Відповідачу товару на загальну суму 2 432 269,68 грн, відповідачем було сплачено 470 269,98 грн, сальдо кінцеве складає 1 961 999,70 грн. Цей акт підписаний представниками сторін, підписи скріплені печатками сторін (арк.с. 21).
Враховуючи відсутність оплати заборгованості з боку Відповідача та вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Суд встановив, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який регулюється нормами §3 та §1 глави 54 ЦК України.
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань відповідно до ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною першою та третьою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За приписами ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Як встановив суд, згідно видаткових накладних №23 від 30.03.2025, №24 від 31.03.2025 та №25 від 01.04.2025 року Позивачем зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару Відповідачеві на суму 1 961 999,70 грн виконано.
За твердженнями Позивача, які усно визнаються представником Відповідача (зафіксовано у протоколі судового засідання) та не спростовуються Відповідачем, отриманий Відповідачем за означеними вище видатковими накладними товар частково оплачено у розмірі 234 021,00 грн.
Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 961 999,70 грн заборгованості, посилаючись на долучений Позивачем до матеріалів справи двосторонній акт звірки взаєморозрахунків, в якому зафіксована означена сума боргу.
Стосовно цього суд зазначає наступне.
21.12.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/499/20 досліджував питання щодо використання акту звірки взаєморозрахунків, як доказу господарської операції. Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.
Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.
Суд встановив, що наданий Позивачем акт звірки взаєморозрахунків між сторонами лише частково підтверджується доданими до позовної заяви первинними документами, які підтверджують поставку Позивачем товару відповідачу в межах Договору : факт поставки товару Відповідачеві на суму 1 961 999,70 грн підтверджено видатковими накладними №23 від 30.03.2025, №24 від 31.03.2025 та №25 від 01.04.2025 року.
Тобто, матеріалами справи підтверджується, що Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не повністю оплатив поставлений Позивачем товар за означеними видатковими накладними у вказані строки, заборгованість останнього складає 1 727 978,70 грн. Ця обставина Відповідачем не спростована, представник Відповідача цю обставину визнає).
Отже, з аналізу наведених норм права, проведених Відповідачем часткових проплат та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 1 727 978,70 грн основної заборгованості (1 961 999,70 грн (сума, на яку Позивач поставив товар) - 234 021,00 грн (сума часткової оплати) = 1 727 978,70 грн (заборгованість Відповідача) підтверджені документально та нормами матеріального права, Відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. 
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з Відповідача 234 021,00 грн основного боргу, суд зазначає таке.
Позовна вимога про стягнення грошових коштів може бути задоволена лише за умови, якщо її розмір суд може перевірити математично. Якщо ж заявлена до стягнення сума не може бути верифікована та перевірена у ході судового розгляду, така вимога не підлягає задоволенню.
Розрахунок заявленої до стягнення 234 021,00 грн основного боргу не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні ст.73 ГПК України, а наведені Позивачем у розрахунку відомості не можуть бути перевірені судом з огляду на відсутність їх документального обґрунтування.
Враховуючи вищевикладене, оскільки вимоги в частині стягнення з відповідача 234 021,00 грн основного боргу не доведені належними доказами, суд визнає їх неправомірними.
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).
У п. 6.2 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення.
Враховуючи часткову правомірність позовних вимог в частині стягнення з Відповідача основного боргу, суд здійснив перерахунок заявленої до стягнення суми пені за період з 07.09.2025 по 20.02.2026 та дійшов висновку, що вимоги в цій частині є правомірними в сумі 244 047,40 грн та підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають. 
Частиною 5 ст. 694 ЦК України передбачено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановив суд, у п. 4 Додатку 1 до Договору сторони узгодили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк більше 5 (П`ять) календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% (Сорок вісім відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. 
Позивач заявив до стягнення з відповідача 430 887,39 грн 48% річних за період 07.09.2025 по 20.02.2026 та 49 509,12 грн інфляційних втрат за період з 07.09.2025 по 20.02.2026, нарахованих за несвоєчасну оплату відповідачем отриманого ним товару.
Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 48% річних встановив, що вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню частково, а саме : в розмірі 379 492,53 грн (з огляду на визнання судом частково правомірною суму основної заборгованості, на яку здійснюється відповідне нарахування).
Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 49 509,12 грн за період з 07.09.2025 по 20.02.2026.
За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розмір вимог Позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.
Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.
Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору Відповідач суду не надав.
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача 1 727 978,70 грн основного боргу, 244 047,40 грн пені, 48% річних у сумі 379 492,53 грн та 49 509,12 грн інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, останнім не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи при зверненні з позовом у цій справі Позивач платіжною інструкцією №501 від 20.02.2026 сплатив судовий збір у розмірі 32 633,94 грн.
Зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідною випискою (арк.с. 27).
Крім того, при зверненні із заявою про виття заходів забезпечення позову у цій справі Позивач платіжною інструкцією №514 від 26.02.2026 сплатив судовий збір у розмірі 1 664,00 грн.
Зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідною випискою (арк.с. 44).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з результатів вирішення цього спору сплачений Позивачем судовий збір покладається на Відповідача в розмірі 28 812,33 грн.
Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд
ВИРІШИВ :
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" (вул. Центральна 18, с. Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744, код ЄДРПОУ 00724904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" (вул. Цибулька, 9, м.Новий Буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55601, код ЄДРПОУ 31160318) 1 727 978,70 грн основного боргу, 244 047,40 грн пені, 48% річних у сумі 379 492,53 грн, 49 509,12 грн інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 28 812,33 грн.
Видати наказ з набранням рішенням законної сили.
3. В частині стягнення з відповідача 234 021,00 грн основного боргу, 33 051,46 грн пені та 51 394,86 грн відсотків річних у задоволенні позову відмовити.
4. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 ГПК України.

Рішення підписано 28.05.2026
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України). 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик