ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 р.	Справа № 440/14660/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 по справі №440/14660/25, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, по справі № 440/14660/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області    
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЯТД Агро" (далі - ТОВ "ГЯТД Агро", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі- відповідач), в якій просив:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10 жовтня 2025 року:
- №00153300701 за Формою "ПС", яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 3400,00 грн;
- №00153210701 за Формою "В4" яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 569 240,00 грн;
- №00153200701 за Формою "р", яким збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 5 817 612,00 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1 454 403, 00 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 року по справі № 440/14660/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЯТД Агро" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.
Податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області № 00153300701 від 10.10.2025 року, № 00153210701 від 10.10.2025 року, №00153200701 від 10.10.2025 року - визнати протиправними та скасовано.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЯТД Агро" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у сумі 30 280 грн 00 коп.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 року по справі № 440/14660/25 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірним.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 09.07.2025 № 2267-П, проведена документальна планова виїзна ТОВ "Гядт Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2019 по 31.12.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2019 по 31.12.2024, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
За результатами перевірки складено акт від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 /том І, а.с. 24-86/, згідно з висновками якого встановлено наступні порушення:
- пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, підпункту 197.1.21 пункту 197.1 статті 197, підпункту "г" пункту 198.5 статті ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на суму у сумі 5 817 612 грн., у т. ч. за вересень 2023 у сумі 846527 грн., за серпень 2024 у сумі 550448 грн., за вересень 2024 у сумі 870686 грн., за листопад 2024 у сумі 3549951 грн.
- пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, підпункту 197.1.21 пункту 197.1 статті 197, підпункту "г" пункту 98.5 статті 198 ПК України внаслідок чого завищено від`ємне значення по ПДВ, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1 569 240 грн, у т. ч. за грудень 2024 у сумі 1 569 240 грн;
- пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1, абзацу 11 пункту 201.4, пункту 201.10 статті 201 ПК України в результаті чого не виписано та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму обсягу постачання 14 479 500 грн., в т.ч. за листопад 2024 року 14 479 500 грн.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.10.2025:
№00153300701, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 3 400,00 грн /том І, а.с. 97-98/;
№00153210701, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 569 240,00 грн /том І, а.с. 100-101/;
№00153200701, яким збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 5 817 612,00 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1 454 403, 00 грн /том І, а.с. 103-104/.
Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями від 10.10.2025 №00153300701, №00153210701, №00153200701, позивач оскаржив їх до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області від 10.10.2025 №00153300701, №00153210701, №00153200701.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Статтею 198 ПК України визначено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; умови, дату, час та порядок його формування; права і обов`язки платників податку в даній сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.
Положеннями пункту 198.1 статті 198 ПК України установлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV.
За приписами статті 1 вказаного Закону (тут та надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у цій нормі, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС України щодо достовірності доказів.
У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, якщо ж господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема щодо наявності таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку, суттєві недоліки в заповненні таких документів, які не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, не дають можливості встановити дійсний зміст та обсяг господарської операції, тощо.
Слід зазначити, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Також на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Отже, підсумовуючи наведене, Суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Верховний Суд неодноразово висловлював аналогічні правові висновки, зокрема у постановах від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18), від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа №808/954/17), від 09 вересня 2021 року (справа №460/2315/19), від 26 вересня 2023 року (справа № 120/6732/22).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Крім того, зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в вказаній постанові акцентувала увагу також на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум витрат та податкового кредиту, є підставою для врахування таких при формування доходів та одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Крім того, при вирішенні податкових спорів Суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Аналогічна правова позиція вказана у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2025 року у справі № 320/12545/24.
З акту перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 контролюючим органом встановлена нереальність господарських операцій з придбання ТОВ "ГЯДТ-Агро" товарів та послуг у ТОВ "Ю.Р.С.", ТОВ "Торговий Дім Море Маркет" (ТОВ "Дека-Транс ЛТД") та ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" (ТОВ "Агро Трак Транс").
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС»), колегією суддів встановлено наступне.
Між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (перевізник) укладено Договір транспортного перевезення № ТЕО-ГА-180121 від 18 січня 2021 року. (а.с.1-3 т.2)
Пунктом 1.1 Договору № ТЕО-ГА-180121 від 18.01.2021 року визначено, що Перевізник зобов?язується надати Замовнику послуги по перевезенню вантажу на території України із Заявкою на умовах, визначених цим договором, автомобільним транспортом, а Замовник прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню.
На виконання вказаного договору позивачем надано акти надання послуг: № 59 від 17.02.2021; № 105 від 22.03.2021; № 60 від 23.02.2021; № 44 від 15.02.2021; № 43 від 05.02.2021; № 42 від 14.02.2021; № 41 від 05.02.2021; № 40 від 05.02.2021; № 12 від 23.01.2021; № 11 від 31.01.2021; № 15 від 24.01.2021; № 13 від 27.01.2021; № 10 від 24.01.2021.
Також, надані товарно-транспортні накладні (ТТН): № 284280 від 22.01.2021; № 285076 від 16.02.2021; № 285064 від 21.03.2021; № 285074 від 22.02.2021; № 285083 від 13.02.2021; 285073 від 03.02.2021; № 285073 від 03.02.2021, № 285017 від 31.01.2021, № 285015 від 02.02.2021, № 285023 від 26.01.2021, № 20843 від 24.01.2021, №285043 від 26.01.2021, № 284203 від 21.01.2021, № 284227 від 22.01.2021, №284228 від 20.01.2021, №284223 від 22.01.2021, №284216 від 22.01.2021, №284213 від 21.01.2021, №284224 від 22.01.2021, №284243 від 22.01.2021, №284244 від 22.01.2021, №284245 від 22.01.2021, №284238 від 22.01.2021, №284246 від 20.01.2021, №284236 від 22.01.2021, №284267 від 22.01.2021, №284202 від 21.01.2021, №284204 від 22.01.2021, №284209 від 22.01.2021, №284210 від 22.01.2021, №284201 від 22.01.2021, №284229 від 22.01.2021, №284242 від 22.01.2021, №284258 від 21.01.2021, №284247 від 22.01.2021, №284259 від 22.01.2021, №284263 від 22.01.2021, №284252 від 22.01.2021, №284248 від 22.01.2021, №284262 від 22.01.2021, №284264 від 22.01.2021, №284253 від 22.01.2021, №284256 від 22.01.2021, №284249 від 22.01.2021, №284250 від 22.01.2021, №284226 від 22.01.2021, №284230 від 22.01.2021, №284218 від 21.01.2021, №284208 від 22.01.2021, №284212 від 21.01.2021, №284265 від 22.01.2021, №284261 від 22.01.2021, №284254 від 22.01.2021, №284241 від 22.01.2021, №284232 від 21.01.2021, №284206 від 22.01.2021, №284220 від 21.01.2021, №284214 від 22.01.2021, №284251 від 22.01.2021, №284215 від 22.01.2021, №284217 від 21.01.2021, №284279 від 22.01.2021.
На підтвердження оплати наданих послуг з перевезення за вищевказаним договором товару позивачем надано копії платіжних доручень: № 1113 від 08.04.2021; № 1641 від 11.05.2021;№ 1112 від 08.04.2021;№ 1111 від 08.04.2021;№ 1109 від 08.04.2021;№ 1110 від 08.04.2021;№ 1108 від 08.04.2021;№ 1107 від 08.04.2021;№ 564 від 03.03.2021;№ 1105 від 08.04.2021;№ 1104 від 08.04.2021;№ 563 від 03.03.2021;№ 1106 від 08.04.2021;№ 504 від 26.02.2021;№ 1103 від 08.04.2021;№ 562 від 03.03.2021.
Так, ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС») надавало позивачу послуги з перевезення кукурудзи, що підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим, посилання податкового органу в акті перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 на те, що ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" відповідає критеріям ризиковості, а саме відповідно рішення про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС" (код ЄДРПОУ 43919168) критеріям ризиковості від 21.07.2021 року № 2321 підприємство віднесено до ризикових, платник відповідає п. 6 Критеріїв ризиковості платника податків, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки господарські операції з ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" були в період з січня по березень 2021 року, тобто до прийняття зазначеного рішення від 21.07.2021 року № 2321.
Доводи відповідача про неподання податкової звітності ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС" з травня 2021 року, колегія суддів не приймає, оскільки як було зазначено вище господарські операції з ТОВ "Торговий Дім Фіш Стаіл" були в період з січня по березень 2021 року.
Щодо доводів відповідача про встановлення в ході аналізу баз даних ДПС України податкової інформації про те, що ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС" мало господарські операції з підприємствами, що відповідають критеріям ризиковості ТОВ "САЙТЛІМС" (податковий номер 42461974) та ТОВ "С.К.С" (податковий номер 38591109) колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 13 листопада 2024 року у справі №160/31872/23, зазначав про те, що висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, які зроблені виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. Без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.
Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 16 липня 2024 року у справі № 826/13753/17, від 18 червня 2025 року у справі № 160/21748/24.
Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Торговий Дім Море Маркет" (попередня назва -ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД"), колегією суддів встановлено наступне.
Між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" (перевізник) укладено Договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 01/03/2018-1 ГЯ від 01 березня 2018 року (а.с.177-180 т.4)
Пунктом 1.1 Договору № 01/03/2018-1 ГЯ від 01 березня 2018 року встановлено, що Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом.
Також, між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" (перевізник) укладено договір транспортного перевезення № 02/07-20 ГА від 02.07.2020. (а.с.103-105 т.4)
Пунктом 1.1 Договору № 02/07-20 ГА від 02.07.2020 визначено, що Перевізник зобов?язується надати Замовнику послуги по перевезенню вантажу на території України із Заявкою на умовах. визначених цим договором, автомобільним транспортом. а Замовник прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню.
Також, між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" (перевізник) укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 02/09/20-5 від 02.09.2020 (а.с.133-138 т.1)
Пунктом 1.1 Договору № 02/09/20-5 від 02.09.2020 встановлено, що Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом.
На виконання вказаних договорів позивачем надано, зокрема: акти надання послуг:№ 225 від 06.08.2020;№ 345 від 18.12.2020;№ 271 від 18.10.2019;№ 15 від 02.02.2020;№ 122 від 15.07.2019;№ 143 від 18.07.2019;№ 292 від 27.10.2020;№ 285 від 16.10.2020;№ 253 від 25.09.2020;№ 278 від 06.10.2020.
Також, надані товарно-транспортні накладні (ТТН): № 18051 від 18.07.2020 , №18052 від 18.07.2020, № 18053 від 18.07.2020, № 18054 від 18.07.2020, № 18055 від 18.07.2020, № 18056 від 18.07.2020, № 18057 від 18.07.2020 , № 18058 від 18.07.2020, № 18059 від 18.07.2020, № 18060 від 19.07.2020, № 18061 від 19.07.2020, № 18062 від 19.07.2020, № 18063 від 19.07.2020, № 18064 від 19.07.2020, № 18065 від 19.07.2020, № 18066 від 19.07.2020, № 18067 від 19.07.2020, № 18068 від 19.07.2020, № 18069 від 19.07.2020, №18070 від 19.07.2020, №18071 від 19.07.2020; № 227601 від 08.12.2020, № 227605 від 08.12.2020, № 227606 від 08.12.2020, 227607 від 08.12.2020, № 227612 від 08.12.2020, № 227627 від 10.12.2020, № 227630 від 08.12.2020, № 227630 від 08.12.2020, № 227631 від 08.12.2020, № 227633 від 08.12.2020, № 227644 від 08.12.2020, № 227663 від 08.12.2020, № 227670 від 08.12.2020, № 227672 від 08.12.2020, № 227691 від 08.12.2020, № 229021 від 12.12.2021, № 229476 від 08.12.2020, № 229477 від 08.12.2020, № 234431 від 09.12.2020, № 235801 від 08.12.2020, № 235808 від 08.12.2020, № 235820 від 08.12.2020, № 235821 від 09.12.2020, № 235830 від 08.12.2020, № 235838 від 08.12.2020, № 235839 від 09.12.2020, № 235883 від 08.12.2020, № 149985 від 03.01.2020, № 149984 від 03.01.2020, №149907 від 28.12.2019, №149906 від 28.12.2019, №149905 від 28.12.2019, №149852 від 13.01.2020, №148932 від 15.01.2020, №148930 від 15.01.2020, №148927 від 15.01.2020, №148926 від 14.01.2020, №148916 від 16.01.2020, №148915 від 16.01.2020, №148914 від 16.01.2020, №111073 від 12.01.2020, №111065 від 09.01.2020, №111064 від 10.01.2020, № 111055 від 13.01.2020, № 66528 від 15.01.2020, № 66523 від 14.01.2020, № 66521 від 14.01.2020, № 66517 від 14.01.2020, № 148926 від 14.01.2020, №148927 від 15.01.2020, № 148930 від 15.01.2020, № 66516 від 15.01.2020, № 148932 від 15.01.2020, № 148915 від 16.01.2020, № 148916 від 16.01.2020, № 148914 від 16.01.2020, № 66528 від 15.01.2020, № 691151 від 12.07.2019, № 691152 від 12.07.2019, № 691154 від 13.07.2019, № 691155 від 12.07.2019, № 691156 від 12.07.2019, № 691157 від 12.07.2019, № 691162 від 13.07.2019, № 691165 від 12.07.2019, № 691167 від 13.07.2019, № 691168 від 13.07.2019, № 691170 від 13.07.2019, № 691171 від 13.07.2019, № 691172 від 13.07.2019, № 691174 від 16.07.2019, № 108 від 27.09.2020, № 113 від 27.09.2020, № 113\1 від 27.09.2020, № 120 від 27.09.2020, № 36 від 28.09.2020, № 47 від 29.09.2020, № 45від 29.09.2020, № 58 від 29.09.2020, № 34 від 28.09.2020, № 29 від 28.09.2020, № 32 від 28.09.2020, № 33 від 28.09.2020, № 30 від 28.09.2020, № 122 від 27.09.2020, № 117 від 27.09.2020, № 89 від 26.09.2020, № 103 від 26.09.2020, № 47 від 25.09.2020, № 67 від 25.09.2020, № 15 від 24.09.2020, № 33 від 24.09.2020, № 10 від 17.09.2020, № 10 від 17.09.2020, № 9 від 16.09.2020 , № 8 від 16.09.2020, № 1 від 16.09.2020, № 60 від 15.09.2020, № 6 від 15.09.2020, № 53 від 14.09.2020, № 57 від 14.09.2020,№ 56 від 14.09.2020, № 54 від 14.09.2020, № 50 від 14.09.2020, № 59 від 14.09.2020, № 4 від 14.09.2020, № 58 від 14.09.2020, №37 від 13.09.2020, №39 від 13.09.2020, № 40 від 13.09.2020, № 44 від 13.09.2020, № 15 від 11.09.2020, № 25 від 12.09.2020, № 34 від 12.09.2020, № 22 від 12.09.2020, № 31 від 12.09.2020, № 28 від 12.09.2020, № 32 від 12.09.2020, № 20 від 12.09.2020, №33 від 12.09.2020, № 21 від 12.09.2020, № 27 від 12.09.2020, № 14 від 11.09.2020, № 8 від 11.09.2020, №13 від 11.09.2020, № 2 від 11.09.2020, № 9 від 11.09.2020, № 16 від 11.09.2020, № 18 від 11.09.2020, № 17 від 11.09.2020, № 7 від 11.09.2020, № 19 від 12.09.2020, № 6 від 11.09.2020, № 5 від 10.09.2020, № 36 від 13.09.2020, № 1 від 14.09.2020, № 10 від 23.09.2020, № 13 від 24.09.2020, № 16 від 24.09.2020, № 36 від 28.09.2020, № 28 від 24.09.2020, № 1 від 24.09.2020, № 34 від 28.09.2020, № 11 від 24.09.2020, № 29 від 24.09.2020, № 31 від 24.09.2020, № 53 від 25.09.2020, № 48 від 25.09.2020, № 56 від 25.09.2020, № 78 від 25.09.2020, № 66 від 25.09.2020, № 70 від 25.09.2020, № 75 від 25.09.2020, № 58 від 25.09.2020, № 74 від 25.09.2020, № 77 від 25.09.2020, № 73 від 25.09.2020, № 60 від 30.09.2020, № 51 від 25.09.2020, № 85 від 26.09.2020, № 95 від 26.09.2020, № 90 від 26.09.2020, № 97 від 26.09.2020, № 98 від 26.09.2020, № 94 від 26.09.2020, № 84 від 26.09.2020, № 86 від 26.09.2020, № 108 від 27.09.2020, № 115 від 27.09.2020, № 111 від 27.09.2020, № 116 від 27.09.2020, № 114 від 27.09.2020, № 121 від 27.09.2020, № 37 від 28.09.2020, № 24 від 28.09.2020.
На підтвердження оплати наданих послуг з перевезення за вищевказаним договором товару позивачем надано копії платіжних доручень: № 1063 від 03.09.2020;№ 34840675.6 від 28.12.2020;№ 86938957 від 24.10.2019;№ 337 від 16.03.2020;№ 363 від 30.07.2019;№ 510 від 27.08.2019;№ 34840447 від 27.10.2020;№ 34840413 від 20.10.2020;№ 34840259.6 від 01.10.2020;№ 34840380.6 від 13.10.2020.
Так, ТОВ "Торговий Дім Море Маркет" (попередня назва -ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД") надавало позивачу послуги з перевезення, що підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим, посилання податкового органу в акті перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 на те, що станом на 05.02.2021 ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" (код ЄДРПОУ 39951881) відповідає п. 8 критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки господарські операції з ТОВ "Торговий Дім Море Маркет" (попередня назва -ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД") були в період з 2019 по 2020 р. , тобто до прийняття рішення (05.02.2021).
Також, колегія суддів зазначає, що твердження податкового органу про ризиковість контрагентів у зв`язку з наявними рішенням комісії регіонального рівня щодо відповідності постачальників платників ТОВ "ГЯДТ-Агро" сама по собі не може слугувати підставою для настання негативних наслідків для платника податків.
Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05.04.2023 по справі № 640/26988/21, від 07.04.2020 по справі №820/2665/16, які суд, з урахуванням приписів ч.5 ст. 242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.
Щодо посилань контролюючого органу на те, що контрагента позивача відсутні працівники, не має будь-яких власних, орендованих основних засобів, земельних ділянок відповідної матеріально-технічної бази, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської діяльності, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладеним ним договорам.
Відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Стосовно посилань в акті перевірки на наявність кримінального провадження №42016000000002035 від 04.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 , ч. 2 ст. 364 КК України та висновок про те, що ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" здійснювало діяльність , спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту.
Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 по справі №160/3364/19 висловила правову позицію, відповідно до якої вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Разом з тим, представником позивача залучено до матеріалів справи лист Головного управління Національної поліції в Житомирській області вих. №233975- 2025 від 04.11.2025 в якому повідомлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Житомирській області перебували матеріали кримінального провадження №42016000000002035 від 04.08.2016 за ч. 3 ст. 212 , ч. 2 ст. 364 КК України, в ході досудового розслідування жодній особі про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт до суду не скеровувався. 13.01.2022 органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, вирок суду прийнятий за наслідком розгляду вказаної кримінальної справи відсутній.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Ю.Р.С.", колегією суддів встановлено наступне.
Між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ "Ю.Р.С." (виконавець) укладено Договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №24/04/2019-5 від 24.04.2019 (а.с.195-198 т.6)
Пунктом 1.1 Договору №24/04/2019-5 від 24.04.2019 встановлено, що Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом.
Також, між ТОВ "ГЯДТ-Агро" (замовник) та ТОВ "Ю.Р.С." (виконавець) укладено Договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №07/09/2021-14 від 07.09.2021 (а.с.1-6 т.6)
Пунктом 1.1 Договору №07/09/2021-14 від 07.09.2021 встановлено, що Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом.
На виконання вказаних договорів позивачем надано, зокрема: акти надання послуг: № 58 від 18.09.2019, № 59 від 23.09.2019,№ 68 від 24.09.2019, № 271 від 18.10.2019,№ 15 від 02.02.2020,№ 225 від 06.08.2020, № 345 від 18.12.2020, № 292 від 27.10.2020, № 285 від 16.10.2020, № 278 від 06.10.2020, № 253 від 25.09.2020, № 79 від 15.09.2021, № 80 від 18.09.2021, № 164 від 18.10.2021, № 165 від 19.10.2021, № 166 від 20.10.2021, № 186 від 21.10.2021, № 187 від 25.10.2021; видаткові накладні: №353 від 19.09.2019; №340 від 13.09.2019; №342 від 15.09.2019; №344 від 16.09.2019; №345 від 17.09.2019; №346 від 18.09.2019.
Також, надані товарно-транспортні накладні (ТТН): № 74 від 18.09.2019, № 22 від 15.09.2019, № 18 від 15.09.2019, № 28 від 16.09.2019, № 27 від 16.09.2019, № 42 від 17.09.2019, № 44 від 17.09.2019, № 50 від 17.09.2019, № 47 від 17.09.2019, № 73 від 18.09.2019, № 82 від 19.09.2019, № 91 від 19.09.2019, № 59 від 19.09.2019, № 77 від 19.09.2019, № 13 від 21.09.2019, № 38 від 23.09.2019, № 21 від 11.09.2021, № 22 від 11.09.2021, № 38 від 12.09.2021, № 43 від 12.09.2021, № 46 від 12.09.2021, № 63 від 13.09.2021, № 64 від 13.09.2021, № 66 від 13.09.2021, № 67 від 13.09.2021, № 72 від 13.09.2021, № 77 від 14.09.2021, № 81 від 14.09.2021, № 89 від 14.09.2021, № 96 від 15.09.2021, № 101 від 15.09.2021, № 102 від 15.09.2021, № 111 від 15.09.2021, № 112 від 16.09.2021, № 114 від 16.09.2021, № 120 від 17.09.2021, № 121 від 17.09.2021, № 126 від 17.09.2021, № 127 від 17.09.2021, № 158 від 11.10.2021, № 159 від 11.10.2021, № 160 від 11.10.2021, № 161 від 11.10.2021, № 162 від 11.10.2021, № 163 від 11.10.2021, № 140 від 11.10.2021, № 143 від 11.10.2021, № 177 від 12.10.2021, № 184 від 12.10.2021, № 186 від 12.10.2021, № 194 від 12.10.2021, № 197 від 13.10.2021, № 200 від 13.10.2021, № 201 від 12.10.2021, № 202 від 13.10.2021, № 208 від 15.10.2021, № 213 від 15.10.2021, № 214 від 15.10.2021, № 215 від 15.10.2021, № 221 від 15.10.2021, № 222 від 15.10.2021, № 225 від 15.10.2021, № 229 від 15.10.2021, № 230 від 15.10.2021, № 233 від 15.10.2021, № 234 від 15.10.2021, № 237 від 15.10.2021, № 239 від 15.10.2021, № 240 від 15.10.2021, № 241 від 15.10.2021, № 245 від 16.10.2021, № 253 від 16.10.2021, № 257 від 16.10.2021, № 260 від 16.10.2021, № 262 від 16.10.2021, № 263 від 16.10.2021, № 264 від 16.10.2021, № 265 від 16.10.2021, № 275 від 16.10.2021, № 278 від 16.10.2021, № 279 від 16.10.2021, № 280 від 16.10.2021, № 281 від 16.10.2021, № 282 від 16.10.2021, № 283 від 16.10.2021, № 293 від 17.10.2021, № 295 від 17.10.2021, № 298 від 17.10.2021, № 300 від 17.10.2021, № 302 від 17.10.2021, № 304 від 17.10.2021, № 312 від 17.10.2021, № 318 від 17.10.2021, № 322 від 17.10.2021, № 326 від 17.10.2021, № 328 від 17.10.2021, № 331 від 17.10.2021, № 332 від 17.10.2021, № 333 від 17.10.2021, № 338 від 17.10.2021, № 340 від 19.10.2021, № 341 від 19.10.2021, № 343 від 19.10.2021, № 344 від 17.10.2021, № 346 від 19.10.2021, № 337 від 19.10.2021, № 358 від 18.10.2021, № 361 від 18.10.2021, № 362 від 18.10.2021, № 366 від 18.10.2021, № 368 від 18.10.2021, № 375 від 18.10.2021, № 389 від 18.10.2021, № 391 від 18.10.2021, № 414 від 19.10.2021, № 415 від 19.10.2021, № 419 від 19.10.2021, № 420 від 19.10.2021, № 423 від 19.10.2021, № 424 від 19.10.2021, № 429 від 19.10.2021, № 433 від 20.10.2021, № 434 від 20.10.2021, № 439 від 20.10.2021, № 440 від 20.10.2021, № 441 від 20.10.2021, № 442 від 20.10.2021, № 446 від 20.10.2021, № 452 від 20.10.2021, № 453 від 20.10.2021, № 456 від 21.10.2021, № 461 від 21.10.2021, № 466 від 21.10.2021, № 473 від 21.10.2021, № 476 від 22.10.2021, № 479 від 22.10.2021, № 480 від 22.10.2021, № 482 від 22.10.2021, № 486 від 23.10.2021, № 492 від 23.10.2021, № 493 від 23.10.2021, № 497 від 23.10.2021.
Так, ТОВ "Ю.Р.С." надавало позивачу послуги з перевезення, що підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим, посилання податкового органу в акті перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 на те, що станом на 08.09.2022 ТОВ "Ю.Р.С." (код ЄДРПОУ 41824609) відповідає п.8 критеріїв ризиковості платника податку на додатну вартість, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки господарські операції з ТОВ "Ю.Р.С." були в 2019 році та 2021 р. , тобто до прийняття рішення (08.09.2022).
Щодо доводів відповідача про встановлення в ході аналізу баз даних ДПС України податкової інформації про те, що ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС" мало господарські операції з підприємствами, що відповідають критеріям ризиковості ТОВ "НВП Колосс", ТОВ "МЕГА- БУД УКАЇНА", ПП "СТРАДА СТАР", колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зауважує, що правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача.
Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 зазначила, що посилання контролюючого органу на аналіз зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації не є допустимим доказом у розумінні процесуального закону.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2026 року у справі № 520/525/20, 14 травня 2026 року у справі №640/21395/22.
Також, суд зазначає, що, у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16.
Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.90 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані підприємством копії первинних документів по господарським операціям у перевіряємий період за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, та не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Відповідачем не доведено, що первинні документи і податкова звітність позивача є дефектними або містять неправдиву, недостовірну інформацію.
В акті податковим органом не зафіксовано жодних порушень податкового законодавства саме позивачем, а висновки про господарську діяльність контрагентів та його контрагентів-постачальників зроблені виключно на підставі електронних баз даних без дослідження первинних бухгалтерських документів безпосередніх учасників господарських операцій.
Таким чином, інформація, що висвітлена без дослідження первинних бухгалтерських документів та документів податкового обліку контрагентів постачальника позивача, не може бути використана в якості доказів здійснення безтоварних операцій та впливати на господарські правовідносини між позивачем та його контрагентом у вигляді застосування до позивача фінансової відповідальності.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 04.01.2024 року у справі №120/9359/21-а. 
Колегія суддів зазначає, що в акті перевірки відсутні будь-які докази на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, оскільки договори укладені між позивачем та контрагентом націлені на здійснення підприємницької діяльності та пов`язані з рухом активів підприємств. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем з його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 28.02.2023 року у справі №640/16421/19.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.10.2025 №00153210701 в частині зменшення суми від`ємного значення в частині по взаємовідносин з ОВ "АГРО ТРАК ТРАНС", ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД", ТОВ "Ю.Р.С." є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо висновків контролюючого органу про безпідставне включення до податкового кредиту право оренди земельної ділянки, яке повинно оподатковуватись за ставкою 0, колегія суддів зазначає наступне.
З акту перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 контролюючим органом встановлено, що у періоді, що перевіряється ТОВ "ГЯДТ Агро" придбало право оренди земельної ділянки с/г призначення загальною площею 2110,69 га., в т.ч. у наступних постачальників: ТОВ «ДАВИДІВСЬКИЙ ДАР» (податковий номер 33166730) на суму 16056840 грн., в т.ч. ПДВ 2676140 грн., ТОВ «ДЕЙМАНІВСЬКИЙ ДАР» (податковий номер 38636927) на суму 5465160грн., в т.ч. ПДВ 910860 грн., ТОВ «ХАРКІВЕЦЬКЕ» (податковий номер 39362269) на суму 492000 грн., в т.ч. ПДВ 82000 грн., ТОВ «Чорнухинський Край» (податковий номер) 39534633 на суму 3586800 грн., в т.ч. ПДВ 597800 грн.
На підставі вказаного відповідачем в акті перевірки зазначено, що ТОВ "ГЯДТ Агро" безпідставно включено до складу податкового кредиту в декларацію за березень 2023, за квітень 2023, квітень 2024, липень 2024 по податковим накладним №23 від 26.12.2022, №24 від 27.12.2022, №64 від 29.11.2022, №1 від 01.03.202, №3 від 01.03.2023 грн, в яких невірно зазначено суми ПДВ за операціями з придбання земельних ділянок, вартість яких включена до вартості об`єктів нерухомого мана, та не можуть бути віднесені до податкового кредиту, як такі що не є податком на додану вартість, в результаті чого в порушення вимог п. п. 197.1.21 п. 197.1 ст. 197, п. 198.1 ст. 198 розділу 5 Податкового кодексу України ТОВ "ГЯДТ Агро" встановлено завищення податкового кредиту на суму ПДВ 4266800 грн у т. ч. за березень 2023 у сумі 679800 грн, за квітень 2023 у сумі 147320 грн, за квітень 2024 у сумі 910860 грн, за липень 2024 у сумі 2528820 грн.
Згідно пункту 198.5. статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
А відповідно до абзацу першого пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Підпунктом 197.1.21. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування операції з постачання (продажу, передачі) земельних ділянок, земельних часток (паїв), крім тих, що розміщені під об`єктами нерухомого майна та включаються до їх вартості відповідно до законодавства (з урахуванням положень абзацу першого підпункту 197.1.13 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);
постачання послуг з надання в оренду (суборенду) земельних ділянок, що перебувають у власності держави або територіальної громади, якщо кошти за такі послуги у повному обсязі сплачуються безпосередньо на відповідні рахунки органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Пунктом 200.4. статті 204 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно до матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Чорнухинський край» та ТОВ "ГЯДТ Агро" укладено договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №27/02-2 від 01.03.2023. (а.с.106-110 т.1)
Згідно умов даного договору ТОВ «Чорнухинський край» (Продавець, Первісний орендар) передає, а ТОВ "ГЯДТ Агро" (Покупець, Новий орендар) приймає право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Загальна площа права оренди земельних ділянок, що віджуються за цим договором становить 207,8486 га. Перелік земельних ділянок право оренди на які відчужуються визначено в додатку №1 до договору №27/02-2 від 01.03.2023.
Пунктом п.3.1. Договору №27/02-2 від 01.03.2023 сторони погодили, що договірна ціна продажу права оренди земельних ділянок вказаних в додатку №1 до договору становить 2 989 000,00 грн. без ПДВ , сума ПДВ становить 597 800,00 грн. Загальна ціна продажу права оренди з ПДВ становить 3 586 800,00 грн.
ТОВ «Гядт Агро» сплачено вартість права оренди земельних ділянок в розмірі 3 586 800,00 грн., що підтверджуються платіжною інструкцією № 1160 від 01.03.2023. (а.с.118 т.1)
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що права оренди земельних ділянок вважаються переданими Продавцем Покупцю на підставі Акту приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
01.03.2023 сторонами укладено Акт приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відповідності до договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №27/02-2 від 01.03.2023. (а.с.114-117 т.1)
Позивачем на підставі акту приймання передачі права оренди земельних ділянок від 01.03.2023, згідно до якого ТОВ «Чорнухинський край» передало право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а ТОВ "ГЯДТ Агро" прийняло право оренди земельних ділянок загальною площею 207,8486 гектара на загальну суму 3 586 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 597 800,00 грн. у зв`язку з чим, було складено податкову накладну № 1 від 01.03.2023 (а.с 119-121 т.1) та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Між ТОВ «Харківецьке» та ТОВ «Гядт Агро» укладено договір № 27/2-1 від 01.03.2023 про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. (а.с.122-126 т.1)
Згідно умов даного договору ТОВ «Харківецьке» (Продавець, Первісний орендар) передає, а ТОВ Гядт Агро (Покупець, Новий орендар) приймає право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Загальна площа права оренди земельних ділянок, що віджуються за цим договором становить 15,6763 га. 
Перелік земельних ділянок право оренди на які відчужуються визначено в додатку №1 до договору № 27/2-1 від 01.03.2023.
Пунктом п.3.1. Договору №27/02-1 від 01.03.2023 сторони погодили , що договірна ціна продажу права оренди земельних ділянок вказаних в додатку №1 до договору становить 410 000,00 грн. без ПДВ , сума ПДВ становить 82 000,00 грн. Загальна ціна продажу права оренди з ПДВ становить 492 000,00 грн.
ТОВ «Гядт Агро» сплачено вартість права оренди земельних ділянок в розмірі 492 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1159 від 01.03.2023(а.с.130 т.1).
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що права оренди земельних ділянок вважаються переданими Продавцем Покупцю на підставі Акту приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
01.03.2023 сторонами укладено Акт приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відповідності до договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №27/02-1 від 01 березня 2023 року. (а.с.128-129 т.1)
Позивачем на підставі акту приймання передачі права оренди земельних ділянок від 01.03.2023, згідно до якого ТОВ «Харківецьке» передало право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а ТОВ "ГЯДТ Агро" прийняло право оренди земельних ділянок загальною площею 15,68 гектара на загальну суму 492 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 82 000,00 грн. у зв`язку з чим, було складено податкову накладну № 3 від 01.03.2023 (а.с. 131 т.1) та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Між ТОВ «Дейманівський дар» та ТОВ «Гядт Агро» укладено договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №29/11-1 від 29.11.2022. (а.с.164-169 т.2)
Згідно умов даного договору ТОВ «Дейманівський дар» (Продавець, Первісний орендар) передає, а ТОВ Гядт Агро (Покупець, Новий орендар) приймає право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Загальна площа права оренди земельних ділянок, що віджуються за цим договором становить 601,9142 га. Перелік земельних ділянок право оренди на які відчужуються визначено в додатку №1 до договору №29/11-1 від 29.11.2022.
Пунктом п.3.1. Договору №29/11-1 від 29.11.2022 сторони погодили, що договірна ціна продажу права оренди земельних ділянок вказаних в додатку №1 до договору становить 4 554 300,00 без ПДВ.
ТОВ «Гядт Агро» сплачено вартість права оренди земельних ділянок в розмірі 5465160,00 грн., в т.ч. ПДВ 910860 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4132 від 29.11.2022. (а.с.180 т.2)
29.11.2022 сторонами укладено Акт приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відповідності до договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №29/11-1 від 29.11.2022.
Позивачем на підставі акту приймання передачі права оренди земельних ділянок від 29.11.2022, згідно до якого ТОВ «Дейманівський дар» передало право оренди земельних ділянок, а ТОВ "ГЯДТ Агро" прийняло право оренди земельних ділянок загальною площею 601,9142 гектара на загальну суму 5465160,00 грн., в т.ч. ПДВ 910860 грн. у зв`язку з чим, було складено податкову накладну № 64 від 29.11.2022 (а.с. 181-185 т.2) та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Також, 26.12.2022 між ТОВ «Давидівський дар» та ТОВ «Гядт Агро» укладено договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №26/12-1 від 26.12.2022. (а.с.187-191 т.2)
Згідно умов даного договору ТОВ «Давидівський дар» (Продавець, Первісний орендар) передає , а ТОВ «Гядт Агро» (Покупець, Новий орендар) приймає право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Загальна площа права оренди земельних ділянок, що віджуються за цим договором, становить 1101,9136 га. 
Перелік земельних ділянок право оренди на які відчужуються визначено в додатку №1 до договору №26/12-1 від 26.12.2022.
Пунктом п.3.1. Договору №26/12-1 від 26.12.2022 сторони погодили, що договірна ціна продажу права оренди земельних ділянок вказаних в додатку №1 до договору становить 12 644 100,00 без ПДВ.
26.12.2022 сторонами укладено Акт приймання передачі права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відповідності до договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення №26/12-1 від 26.12.2022, згідно даного акту ТОВ «Давидівський дар» передав , а ТОВ Гядт Агро прийняв право оренди земельних ділянок вартістю 12 644 100,00 грн без ПДВ , сума ПДВ становить 2 528 820,00 грн. Загальна вартість з ПДВ 15 172 920,00 грн. (а.с.208-223 т.2)
ТОВ Гядт Агро сплачено вартість права оренди земельних ділянок в розмірі 15 172 920,00 грн. з урахування ПДВ 20%, що підтверджується платіжною інструкцією №469 від 24.01.2023, платіжною інструкцією №4560 від 27.12.2022. (а.с.224-225 т.2)
Позивачем на підставі акту приймання передачі права оренди земельних ділянок від 29.11.2022, згідно до якого ТОВ «Дейманівський дар» передало право оренди земельних ділянок, а ТОВ "ГЯДТ Агро" прийняло право оренди земельних ділянок загальною площею 1101,9136 гектара на загальну суму 15 172 920,00 грн., в т.ч. ПДВ 2 528 820,00 грн у зв`язку з чим, було складено податкову накладну №23 від 26.12.2022 (а.с. 226-232 т.2) та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вказане, позивачем виконано встановлені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язки щодо складання податкових накладних №23 від 26.12.2022, № 64 від 29.11.2022, № 3 від 01.03.2023, № 1 від 01.03.2023 та направлення їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Щодо посилань відповідача на те, що п. п. 197.1.21 ПКУ, при продажі (передачі) земельних ділянок, земельних часток (паїв), на якій розміщений об?єкт нерухомості, але вартість такої ділянки не включається до вартості нерухомості, ІДВ на вартість земельної ділянки не нараховується, колегія суддів зазначає наступне.
Так, предметом вищезазначених договорів є придбання права оренди на земельні ділянки, а не придбання земельних ділянок, як об`єктів нерухомого майна, як вірно було зазначено судом першої інстанції.
Згідно статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.
Разом з тим, п.п. 197.1.21. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування операції з постачання (продажу, передачі) земельних ділянок, земельних часток (паїв), крім тих, що розміщені під об`єктами нерухомого майна та включаються до їх вартості відповідно до законодавства (з урахуванням положень абзацу першого підпункту 197.1.13 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); постачання послуг з надання в оренду (суборенду) земельних ділянок, що перебувають у власності держави або територіальної громади, якщо кошти за такі послуги у повному обсязі сплачуються безпосередньо на відповідні рахунки органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;
Отже, системний аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить, що пільга, передбачена п.п. 197.1.21 п. 197.1 ст. 197 ПК України, стосується виключно операцій з постачання (продажу, передачі) земельних ділянок та земельних часток (паїв) та операцій з постачання послуг з надання в оренду (суборенду) земельних ділянок.
Також пільга, встановлена підпунктом 197.1.21 пункту 197.1 статті 197 ПК України щодо постачання послуг з надання в оренду (суборенду) земельних ділянок, застосовується виключно за сукупності визначених законом умов, а саме: якщо земельні ділянки перебувають у державній або комунальній власності та кошти за такі послуги у повному обсязі сплачуються безпосередньо на рахунки органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно до п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
Постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. (п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України)
Таким чином, Податковий кодекс України розрізняє операції з постачання товару та операції з постачання послуг. 
Отже, операції з постачання товару є передачею товару у власність іншої особи, а до операції з постачання послуг Податковий кодекс України відносить будь-які інші операції, які не є постачанням товару.
Оскільки за договором передбачено продаж права оренди земельної ділянки, а не перехід права власності на неї, така операція не є постачанням товару.
Разом з тим, у разі здійснення операцій з постачання послуг звільнення від оподаткування, передбачене п.п. 197.1.21 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, може бути застосоване лише за наявності всіх умов, прямо визначених зазначеною нормою.
При цьому, податковим органом під час проведення перевірки не було встановлено, що земельні ділянки, право оренди на які було передано від первісного орендаря до позивача, перебували у державній або комунальній власності, а також що плата за користування такими земельними ділянками у повному обсязі сплачувалася безпосередньо на рахунки органів, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Разом з тим, податковим органом під час проведення перевірки не було встановлено, що земельні ділянки, право оренди на які було передано від первісного орендаря до позивача, перебували у державній або комунальній власності, а також що плата за користування такими земельними ділянками у повному обсязі сплачувалася безпосередньо на рахунки органів, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
В судовому засіданні представним позивача пояснив, що вказані земельні ділянки належать громадянам, які отримали їх у власність внаслідок розпаювання земель, та компенсацію вартості орендної плати позивач сплачує безпосередньо громадянам. Вказані обставини представник відповідача не заперечує.
Враховуючи вказане, позивач не здійснював операцій, звільнених від оподаткування ПДВ у розумінні п.п. 197.1.21 ПК України, а отже, підстави для звільнення від нарахування податку на додану вартість відсутні.
При цьому, реальність самих господарських операцій з купівлі права оренди земельних ділянок відповідачем під сумнів не ставиться.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 10.10.2025 №00153210701, №00153200701 в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ та зменшення суми від`ємного значення в частині по взаємовідносин з ТОВ "Дейманівський дар", ТОВ "Давидівський дар", ТОВ "Харківецьке" є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо включення до податкового кредиту податкових накладних за ріпак, колегія суддів зазначає наступне.
З акту перевірки від 08.09.2025 №12856/16-31-07-01-01/34689831 контролюючим органом встановлено, що ТОВ «СЕМЕНІВКА АГРО ПЛЮС» на адресу ТОВ «ҐЯДТ АГРО» виписано та зареєстровано за листопад 2024 року за ріпак податкову накладну на загальну суму 16 506 630 грн., в т.ч. ПДВ 2 027 130 грн. за ціною 19,7 грн. за 1 кг у кількості 735000 кг. ТОВ «ГЯДТ АГРО» вищезазначені суми включено до складу податкового кредиту за листопад 2024.
Відповідач в акті зазначає, що протягом 2024 року ТОВ «ГЯДТ АГРО» здійснювало вирощування власного ріпака, а саме посівна площа склала 277, 5 га та зібрано урожаю 1072,4 т. Попередня оплата за ріпак здійснена за ціною 19,7 грн. за 1 кг, тобто за ціною вищою, ніж при реалізації ріпака власного виробництва за ціною 17 грн. за 1 кг. 
На підставі вказаного відповідачем в акті перевірки зазначено, що ТОВ «ГЯДТ АГРО» з метою формування штучного кредиту здійснило попередню оплату за ріпак та включило суму 2027130 грн. до складу податкового кредиту за листопад 2024, чим зменшило нарахування та сплату податкового зобов?язання податку на додану вартість.
Згідно до матеріалів справи, 14.11.2024 між ТОВ "ГЯДТ АГРО" (Покупець) та ТОВ "Семенівка агро плюс" (Постачальник) укладено Договір поставки №14/11/2024-1САП. (а.с.1-5 т.3)
Відповідно до п.1.1 вказаного Договору встановлено, що Постачальник зобов?язується передати у власність Покупця Товар, асортимент, номенклатура, кількість і ціна якого зазначені у погоджених Сторонами Специфікаціях, а Покупець приймає і оплачує Товар у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Специфікація скріплена підписами уповноважених представників Сторін та відбитками печаток Сторін складає невід?ємну частину Договору.
Згідно до специфікації №14/11/2024-1САП від 14.11.2024 р. до Договору поставки №14/11/2024-1САП від 14.11.2024 р. встановлено, що продавець зобов`язується передати покупцю у власність ріпак у кількості 735 000 кг за ціною 19,70 грн на загальну суму 16 506 630,00 грн. з ПДВ. (ПДВ становить 2 027 130,00 грн.) (а.с.7-8 т.3)
18.11.2024 року на підставі рахунку № 250 від 14.11.2024 ТОВ "ГЯДТ АГРО" здійснено оплату за ріпак на користь ТОВ "Семенівка агро плюс" на суму 16 506 630, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 18.11.2024 року № 5135 на суму 6 600 000,00 грн., №5136 на суму 6 500 00,00 грн., № 5142 на суму 3 406 630,00 грн.(а.с. 10-13 т.3)
Згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.
Таким чином, датою виникнення у позивача податкового зобов`язання вважається день настання відповідної події, а саме 18.11.2024 року, факт здійснення оплати згідно платіжних доручень від 18.11.2024 року № 5135 на суму 6 600 000,00 грн., №5136 на суму 6 500 00,00 грн., № 5142 на суму 3 406 630,00 грн..
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Враховуючи вказане, позивачем виконано встановлені вищезазначеною нормою обов`язки щодо складання податкових накладних №18 від 18.11.2024 року та направлення їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Щодо тверджень відповідача про те, що протягом 2024 року ТОВ "ГЯДТ Агро" здійснювало вирощування власного ріпака, та продавало власний ріпак за ціною 19,7 грн/кг, тоді як попередня оплата за ріпак ТОВ "Семенівка агро плюс" здійснена за ціною 19,7 грн/кг, колегія суддів зазначає наступне.
За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
У той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Тобто, господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.
Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.
З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.
Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23 лютого 2024 року у справі № № 813/1777/16, від 1 жовтня 2025 року у справі № 400/4172/22, від 06.11.2025 у справі №440/5763/24.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів зазначає, що сам факт здійснення платником податків виробництва власної сільськогосподарської продукції не виключає можливості придбання аналогічного товару у інших суб`єктів господарювання.
Крім, відповідно до пояснень представника позивача вбачається, що згідно з даними АПК-Інформ (apk-inform.com/uk/prices), ціна на насіння ріпаку (попит, експортно-орієнтовані компанії, умови EXW, Україна) станом на 1 листопада 2024 року становила 23 450 UAH/т, тобто 23,45 грн/кг, що є вищою як за ціну серпневої реалізації власного ріпаку (17,00 грн/кг без ПДВ), так і за ціну закупівлі у ТОВ «СЕМЕНІВКА АГРО ПЛЮС» (19,70 грн/кг).
Разом з тим колегія суддів зазначає, що відповідачем не здійснено належного дослідження ринкових умов реалізації ріпаку, не проаналізовано рівень ринкових цін у відповідний період, а також не встановлено, за якою саме вартістю позивач реалізовував продукцію власного виробництва та придбану у контрагента.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, апелянтом не надано доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено обґрунтованих доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.
Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 10.10.2025 №00153200701 в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Семенівка агро плюс" є протиправним та підлягає скасуванню.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № 00153300701 від 10.10.2025 року, № 00153210701 від 10.10.2025 року, №00153200701 від 10.10.2025 року необґрунтовані та підлягають скасуванню.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 по справі № 440/14660/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко	
Судді	  	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова   	

Повний текст постанови складено 01.07.2026 року