Справа №760/1954/26 2/760/12132/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

22 травня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі судді Майстренка О.М., за участі секретаря судового засідання Нагуляк А.Б., розглянувши за правилами загального позовного провадження у залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ятої київської державної нотаріальної контори про скасування постанови,
встановив:
Представник позивача, адвокат Борисенко А.А. звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до П`ятої київської державної нотаріальної контори про скасування постанови.
У позові ОСОБА_1 (далі - позивач) просила скасувати постанову державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори № 491/02-31 від 27.02.2025, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач після смерті своєї матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з заявою про відкриття спадкової справи до державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори .
На підставі заяви позивача про прийняття спадщини, державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 73190590).
Оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину, необхідні документи, що підтверджують родинні зв`язки позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на окупованій території.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.02.2025 заяву позивача було задоволено повністю, встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк.
Після отримання рішення позивач надала вказане рішення державному нотаріусу П`ятої київської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.
Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори № 491/02-31 від 27.02.2025 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадщину у зв`язку з неподанням оригіналів документів, що підтверджує право власності ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на майно.
Позивачем було надано додатково інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо права власності ОСОБА_2 .
Отже позивач вважає, вказану постанову не обґрунтованою, оскільки вона надала всі необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.02.2026 було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.03.2026 було закрито підготовче провадження у справі.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлялися у встановлено законом порядку.
Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, які не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Суд, повно та всебічно дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі копій свідоцтва про народження від 25.09.1973, свідоцтва про укладення шлюбу від 07.10.1995 встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_2 .
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06.02.2025 у справі №760/2892/25 встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк.
Судом встановлено, що позивач звернулася до державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.
Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори № 491/02-31 від 27.02.2025 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадщину у зв`язку з неподанням оригіналів документів, що підтверджує право власності на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В матеріалах справи наявна Інформаційна довідка № 415483229 від 27.02.2025 стосовно інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка підтверджує право власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину у квартирі за адресою: 
АДРЕСА_1 та на 1/4 частину у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд звертає увагу на таке.
Згідно ч.1 ст.1270 Цивільного суду України (далі - ЦК України), для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
У ч. 1 ст. 12 Закону № 1952 вказано, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону № 1952 зазначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 32 № 1952 інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства.
Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував при прийнятті оскаржуваного рішення відомості, які наявні у державному реєстрі прав на нерухоме майно, які підтверджують реєстрацію право власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на нерухоме майно.
За вказаного постанова державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори № 491/02-31 від 27.02.2025 винесена не обгрунтованого та порушує майнове право позивача на отримання спадщини, а тому підлягає скасуванню.
Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, у своїй заяві позивач просить залишити судові витрати за ним.
Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом та залишає судові витрати за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до П`ятої київської державної нотаріальної контори про скасування постанови - задовольнити.
Скасувати постанову державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори "Про відмову у вчиненні нотаріальної дії" № 491/02-31 від 27.02.2025, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;
відповідач П`ята київська державна нотаріальна контора, ЄДРПОУ 39023905, адреса: м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 8.

Суддя О. Майстренко