КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 року
м. Київ
провадження № 33/824/2302/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П., 
при секретарі Мудрак Р. Р.,
за участі захисника Корзнікова С. В., в інтересах ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Корзнікова Сергія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Хардіної О. П.
від 09 березня 2026 року 
у справі №761/42346/25 Шевченківського районного суду м. Києва
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі в однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
На дану постанову 25.03.2026 захисник Корзніков С. В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Апелянт наголошує на необ`єктивному та принижуючому ставленні поліцейських, які, на думку захисту, перевищили посадові обов`язки. Стверджує, що поліцейські не запропонували ОСОБА_1 допомогу адвоката та проігнорували її прохання викликати сина, який має юридичну освіту. Особлива увага звертається на відеозаписи з бодікамер 474372 та 473571, де на відрізках часу з 00:52:46 по 00:54:33 та з 00:52:24 по 00:54:30 зафіксовано прохання водія відвезти її до медичного закладу. Також апелянт вказує, що на запису камери 473571 (відрізок 5, час з 00:13:50 по 00:14:33) вона чітко відповіла «ДА» на питання про готовність пройти тест. Зазначається відсутність даних про наявність приладу «Драгер» на місці та відсутність акта про відсторонення від керування. Апелянт вважає неприпустимим те, що поліція залишила її одну на вулиці о 02:00 годині ночі під час комендантської години. У скарзі підкреслюється, що оформлення події тривало 1 годину 35 хвилин, а для самостійного прибуття до лікарні залишалося лише 25 хвилин ліміту часу. Захисник наполягає на тому, що суд першої інстанції не досліджував відеозаписи безпосередньо у засіданні, чим порушив право на повний розгляд справи. 
Також просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст постанови був ним отриманий 18.03.2026 через електрону пошту. В той же день оскаржувана постанова була надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень, забезпечено надання загального доступу 20 березня 2026 року.
Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні захисник Корзніков С. В., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній. ОСОБА_1 особисто у судове засідання двічі не з`явилась.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 453210 від 14.09.2025 про адміністративне правопорушення, у цей день 14.09.2025 о 00.14 у місті Києві на вул. Мрії, 50/20, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota» д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: явно виражений запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або у лікаря-нарколога водій відмовилась. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і такі дії особи кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останньої у порушенні нею вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписами з нагрудних камер. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху. 
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу. 
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд зауважує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду, має формальний характер. Це означає, що відповідальність настає виключно за сам факт відмови водія від виконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, незалежно від мотивів такої відмови чи фактичного стану водія (наявності чи відсутності сп`яніння). Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли особа в будь-якій формі (усно, письмово або шляхом ухилення) висловила свою незгоду пройти огляд у встановленому порядку, що фактично перешкоджає реалізації державної функції щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: 
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453210 від 14.09.2025, 
відеозапис подій від 14.09.2025 з нагрудних камер співробітників поліції, 
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також дотримання поліцейськими процедури пропозиції та проведення огляду повністю підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам чинного законодавства.
Наведені фактичні дані є належними та допустимими, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, є узгодженими між собою та зафіксовані у первинних процесуальних документах. Суд зауважує, що під час складання протоколу та інших супутніх документів ОСОБА_1 не висловлювала жодних зауважень чи заперечень щодо змісту цих документів або дій працівників поліції, що підтверджується відсутністю відповідних записів у графі «пояснення» та безпосередньо відеозаписом подій.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надала свою згоду на медичне обстеження її на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, прохала співробітників поліції її туди відвести, однак останніми їй в цьому було відмовлено, не заслуговують на увагу.
Так, детальний аналіз відеозапису нагрудної камери співробітників поліції дозволив встановити, що хоча після зупинки, на початку спілкування, ОСОБА_1 о 00:14:33 вербально і висловила згоду (сказавши «Да») пройти тест, проте одразу після цього обрала тактику кваліфікованої бездіяльності та навмисного затягування часу. Зокрема, апелянт заявила про необхідність термінових телефонних дзвінків, що призвело до тривалого ігнорування законних вимог поліцейських. Суд акцентує увагу на тому, що відеозаписом зафіксовано наявність спеціального технічного засобу («Драгер») безпосередньо в руках поліцейського у момент повторної пропозиції пройти огляд на місці, або у медичному закладі, від виконання якої водій відмовилася. Працівниками поліції було чітко роз`яснено наслідки такої відмови та попереджено про складання протоколу, що підтверджує дотримання ними процедури, визначеної ст. 266 КУпАП та Порядком № 1103. 
Посилання апелянта на відрізок відеозапису 00:52:46 - 00:54:33, де вона висловлює згоду їхати до лікарні, суд розцінює критично, оскільки аналіз відеозапису вказує на те, що це волевиявлення відбулося вже після того, як протокол серії ЕПР1 №453210 був остаточно складений, роздрукований та пред`явлений водію для ознайомлення з його змістом. Відповідно до правової природи ст. 130 КУпАП та системного аналізу Інструкції № 1452/735, правопорушення у формі відмови є закінченим з моменту первинної незгоди або кваліфікованого ухилення (затягування часу), що унеможливлює проведення огляду у встановленому порядку. Подальша зміна позиції правопорушника після завершення оформлення процесуальних документів та їх друку не нівелює факт уже скоєного порушення та розцінюється судом як спроба уникнути юридичної відповідальності.
Процедура оформлення матеріалів повністю відповідала вимогам закону, а відсутність пояснень у протоколі за умови добровільної відмови особи від їх надання не свідчить про неповноту матеріалів, а лише підтверджує факт свідомого ухилення водія від співпраці. 
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом. Сукупність доказів (протокол, відеозапис відмови) виключає будь-яке інше пояснення події. Суд першої інстанції діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів.
Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику Корзнікову Сергію Васильовичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Корзнікова Сергія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова