справа №176/1046/26
провадження №2/176/1329/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Крамар О.М., розглянувши в місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

10.03.2026 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 88460205 від 18.06.2024 року, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.06.2024 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (надалі - Позивач, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») був укладений кредитний договір № 88460205 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 7700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Згідно з п.1.1 кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 р., Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів, сплатити Комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Копія довідки про ідентифікацію додається).
Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Сума заборгованості Відповідача становить 52783,50 грн., яка складається з:
-прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 7700,00 грн.
-прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 41233,50 грн.
-прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 0,00 грн.
-прострочена заборгованість за штрафами становить - 3850,00 грн.
Згідно ЗУ «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року поширюється дія цього закону.
Ч. 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
П. 11.1. кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року, сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.
Таким чином, Відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» за договором № 88460205 від 18.06.2024 про споживчий кредит у сумі 52 783,50 гривень.
Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позивач та його представник про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін повідомлений належним чином. В позовній заяві позивач просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідачу, відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останньої, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. 31.03.2026 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло рекомендоване повідомлення про отримання 27.03.2026 року відповідачем ОСОБА_1 поштового відправлення, що вважається відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд справи.
08.04.2026 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач, ознайомившись з позовною заявою, позовні вимоги ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» не визнає в повному обсязі та заперечує щодо їх задоволення, з огляду на наступне. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. На думку відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти від ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС», в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №88460205 від 18.06.2024 року. Зазначає, що визначення даної суми в договорах не свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема саме у такому розмірі, і, відповідно про виконання позикодавцем своїх зобов`язань по договору. На думку відповідача належних та допустимих документів, які передбачені статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» і які підтверджують переказ позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним, позивачем не надано. Зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є достовірним доказом наявності заборгованості. Зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що позивачем до позовної заяви не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці по вищевказаному договору про споживчий кредит були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем, не зазначено про подання таких і в описі додатків до позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи. Вважає, що надані позивачем документи, факт існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором не підтверджують. Щодо нарахованих відсотків зазначає, що 22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12,2023. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення до Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №N12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Зазначає, що між ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 18.06.2024 укладено в електронному вигляді договір про споживчий кредит № 88460205. Оскільки кредитний договір №88460205 був укладений 18.06.2024, тобто після набрання чинності Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1 %. Розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом здійснено ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» відповідно до 2,2,3 кредитного договору із застосуванням пільгової процентної ставки (1,4%) протягом періоду із 18.06.2024 до 18.07.2024, стандартної процентної ставки (1,5%) протягом періоду із 19.07.2024 до 13.06.2025, що є необґрунтованим та суперечить чинному законодавству. На думку відповідача, з врахуванням викладеного, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані протягом строку кредитування за процентною ставкою 1%, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором повинен складати 27720,00 грн. (7700,00: 100% х 1% х 360 днів). Зазначає, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Вважає, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками не є співрозмірною сумі кредиту за договором № 4749673, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Щодо нарахування позивачем неустойки (пені, штрафу) по кредиту в сумі 3850,00 грн. зазначає, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зазначає, що боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Що стосуються витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., вважає суму завищеною і яка підлягає зменшенню до 1000,00 гривень. Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Звертає увагу, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому вважає, що суму стягнення з відповідача на користь позивача слід зменшити до 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. Просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 88460205 від 18.06.2024 року, в повному обсязі.
06.05.2026 року від представника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР - ФІНАНС» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича надійшли додаткові пояснення по справі, де представник зазначив, що 18.06.2024 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (надалі - Позивач, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») був укладений кредитний договір № 88460205 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 7700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Представник позивача наголошує, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до нижчезазначених пунктів кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024року, а саме:відповідно до п.1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7700 грн. у валюті: Українська гривня.Відповідно до п.1.3. Кредит надається /видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 18.06.2024. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.Відповідно до п.1.4. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником відповідно до Графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 13.06.2025.Відповідно до п.1.5. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 41349 гривень в грошовому виразі та 7900 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 Договору. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 49049 гривень. Денна процентна ставка становить 1.4. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, денна процентна ставка а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема здійснить платіж/платежі відповідно до Графіку платежів.Відповідно до п.1.5.1. Пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 1.4 відсотків річних. Особливості нарахування пільгової процентної ставки визначені п.п.2.2.2., 2.2.3. цього Договору.Відповідно до п.1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 547.5 відсотків річних. Особливості нарахування стандартної (базової) процентної ставки процентів визначені п.п.2.2.2, 2.2.3 цього Договору.Відповідно до п.1.7. Пільговий період це період, який обирає Позичальник у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. При цьому, строк пільгового періоду починається з 1 дня строку кредитування та закінчується останнім днем, обраного Позичальником строку пільгового періоду. Пільговий період не може перевищувати 30 календарних днів.Відповідно до п.1.8. Стандартний період це період, який починається з наступного дня після закінчення строку Пільгового періоду і діє до закінчення строку кредитування, якщо інше не визначено Договором.Відповідно до п.2.2.3. За користуванням Кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:Пільгова процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.4% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується лише протягом пільгового періоду користування Кредитом. Після закінчення строку пільгового періоду періоду нараховується Стандартна процентна ставка.Стандартна процента ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується з першого дня Стандартного періоду.Відповідно до п.2.4.1. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, що є невід`ємною частиною Договору.Відповідно до п.2.4.2. Позичальник має право в будь-який час достроково повернути кредит у повному обсязі або частково. Дострокові платежі, що перевищують розмір поточної та простроченої заборгованості (платежу) Позичальника згідно Графіку платежів, спрямовуються у погашення заборгованості по тілу кредиту, починаючи з останнього не сплаченого розрахункового періоду за Графіком платежів (з кінця Графіку платежів, при умові якщо Графік платежів передбачає кілька таких платежів). Заборгованість вважається поточною з настанням дати платежу, згідно Графіку платежів.Відповідно до п.3.4.6. Позичальник не повинен сплачувати будь-яких винагород, відшкодувань та штрафних санкцій Товариству за реалізацію прав передбачених п.п.3.4.3-3.4.5 Договору. Відповідно до п.4.6. У разі прострочення строку повернення Кредиту передбаченого п. 1.4. Кредитного Договору на 1 (один) календарний день, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штрафні санації (штраф), у розмірі 10% від суми отриманого кредиту (п. 1.2. Договору).Відповідно до п.4.6.1. У разі прострочення строку повернення Кредиту передбаченого п. 1.4. Кредитного Договору на 10 (десять) календарних днів, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штрафні санації (штраф), у розмірі 40% від суми отриманого кредиту (п. 1.2 Договору). Штраф згідно цього пункту Договору нараховується в день, наступний за днем настання обов`язку здійснення сплати процентів за користування Кредитом. Таким чином розрахунок заборгованості складає:Пільговий період складає 30 днів (з 18.06.2024 - 18.07.2024 р.)з 18.06.2024 - 18.07.2024 р. за який щодня нараховується процент 1.4 % від тіла кредиту (п. 1.5.1. та п.2.2.3. кредитного договору). Відповідно:30.4% від 7700,00 грн. = 107,80 грн., 30 днів *107,80 грн. = 3234,00 грн. 20.07.2024 р. було нараховано штраф за прострочку в розмірі 770 грн. (п.4.6 кредитного договору). Поточний період складає 329 днів (з 19.07.2024 по 13.06.2025. р) за який щодня нараховується процент 1,5% від тіла кредиту (п. 1.6. та п. 2.2.3. кредитного договору). Відповідно:з 19.07.2024 по 13.06.2025 р. за який щодня нараховується процент 1,5% від тіла кредиту (п. 1.6. та п. 2.2.3. кредитного договору).1,5% від 7700,00 грн. = 115,50 грн. , 329 днів * 115,50 грн. = 37999,50 грн. 29.07.2024 р. нараховано штраф за прострочку в розмірі 3030 грн. (п.4.6.1. кредитного договору) Таким чином, загальний розмір заборгованості складає: 7700,00 (тіло кредиту) + 3234,00 (нараховано за пільговий період) + 37999,50 (нараховано за поточний період) + 3850,00 (штрафні нарахування) = 52783,50 (грн..) - загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит № 88460205 від 18.06.2024року. Дані умови чітко прописані у кредитному договорі № 88460205 від 18.06.2024року, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору.Звертає увагу, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.Як вбачається із позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором надано копію відповідного договору та додатків, розрахунок заборгованості та платіжне доручення.Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.Зазначив, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Позивач надав усі необхідні докази та наголошує, щосума та вид виконаної роботи є співмірними та відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг;час витрачений на підготовку позову та вчинення супутніх дій є достатнім, та співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи.Вважає обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі, необґрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже такими, що не підлягають задоволенню та на думку представника позивача, не повинні братися судом до уваги. Вважає, що відповідач не надав до суду нічого, що б спростовувало докази надані позивачем, вважає, що оціночні судження представника відповідача не підкріплені жодними фактичними доказами, та побудовані на. концепції негативного доказу. Просить відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду та задоволення. Позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача на користь ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» задовольнити в повному обсязі
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, 18.06.2024 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (надалі - Позивач, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») був укладений кредитний договір № 88460205 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 7700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Згідно з п.1.1 кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 р., Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів, сплатити Комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідач підписав Кредитний договір 18.06.2024 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором fu498189 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет https ://ewacash.com.ua.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, які були відправлені відповідачу 18.06.2024 о 09:38 год. на картку НОМЕР_1 за замовленням 01902а11-202а-7347-912f-5bec92f0a620 здійснена транзакція 1426009709 на суму 7700.00.
Відповідно до довідки вих. № 74/1 від 06.02.2026 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» підтверджують, що ОСОБА_1 (далі - Позичальник), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір про споживчий кредит №88460205 від 18.06.2024 р. (далі - Договір) ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором fu498189 18.06.2024 о 09:37:06 та відправлений на номер телефону НОМЕР_3 .
Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ч. 13. Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС».
Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до листа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 19.12.2025 року вих. № 3204-1426009709-19122025 про підтвердження успішної оплати згідно договору з ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» 070524/А1-1909 від 07.05.2024, 18.06.2024 о 09:38 год. на картку НОМЕР_1 за замовленням 01902а11-202а-7347-912f-5bec92f0a620 здійснена транзакція 1426009709 на суму 7700.00.
Відповідно до відомості про отримання грошових коштів за договором № 88460205 від 18.06.2024 id285121 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 18.06.2024 здійснено переказ 7 700,00.
Станом на дату подання позовної заяви сума заборгованості Відповідача становить 52783,50 грн., яка складається з:
-прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 7700,00 грн.
-прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 41233,50 грн.
-прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 0,00 грн.
-прострочена заборгованість за штрафами становить - 3850,00 грн.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23717650/741 від 02.02.2026. 
Ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ЗУ «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року поширюється дія цього закону.
Ч. 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
П. 11.1. кредитного договору № 88460205 від 18.06.2024 року, сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.
Відповідно до п.8-9 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1-2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Кредитодавець передає Одноразовий ідентифікатор Клієнту засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його Інформаційно-телекомунікаційній системі (вказаний в Особистому кабінеті Клієнта), в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним Клієнтом під час заповнення Заявки.
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (далі - «ЕПОІ») по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису, хоча в Законі України «Про електронну комерцію» так і не називається. Його суть полягає у використанні одноразових повідомлень (паролів, кодів, підтверджень) шляхом телекомунікаційних засобів. Найчастіше використовуються СМС, повідомлення в месенджерах в якості підтвердження волі підписанта. ЕПОІ широко використовується, наприклад, в сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів таким чином вже неодноразово підтверджувалася в судовій практиці України: Постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №524 /5556/19.
У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила запит.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та Відповідачем не був би укладений.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків
До теперішнього часу Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором №88460205 від 18.06.2024 року про надання споживчого кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача  ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» за договором № 88460205 від 18.06.2024 про споживчий кредит у сумі 52 783,50 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7700,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 41233,50 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту - 0,00 грн., простроченої заборгованості за штрафами - 3850,00 грн.
Відповідач у порушення умов Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Суд встановив, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання. 
Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.
З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7 700,00 гривень.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість нарахована за сумою відсотків у розмірі 41 233,50 грн. за договором № 88460205 від 18.06.2024 р. не є співмірною сумі кредиту 7 700,00 грн. суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як поживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаними договорами до розріру отриманих відповідачем кредитних коштів.
А тому справедливим буде стягнення з відповідача відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 7 700,00 гривень.
У стягненні суми заборгованості за штрафами, відповідно до ст. 625 ЦК України - 3 850,00 грн., слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, пункт 18, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, позивачем заявлені вимоги про понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 гривень. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вважає суму витрат завищеною.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Суд, дослідивши наявні у справі матеріали приходить до висновку, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому вважаю за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, яка перевищує суму заборгованості за кредитним договором, фінансового стану обох сторін.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Постановою Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому, з відповідача буде справедливим стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача в розмірі 2 000,00 гривень. 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Загальний розмір заборгованості за кредитом /заборгованість за сумою кредиту та заборгованість за сумою відсотків/ відповідача перед позивачем становить 15 400,00 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 722 від 23.02.2026 р. /а. с. 1/.
З відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 776,80 грн. (15400 грн. / 52783,50 грн. = 29,18% (0,29175) від початкового позову. 2 662,40 грн. х 0,29175 = 776,80 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 141, 258, 259, 265,273,354,355 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, ІВАN: НОМЕР_4 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335) заборгованість за Кредитним договором №88460205 від 18.06.2024 р. в сумі 15 400,00 грн., а саме: 7 700,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 700,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, ІВАN: НОМЕР_4 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335) судові витрати у розмірі 2 662, 40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, ІВАN: НОМЕР_4 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335) витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 06.05.2026 року.
Учасникі справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, ІВАN: НОМЕР_4 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335).
Представник позивача: Адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович, ЄДРПОУ: 41557199, адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул.. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя