Справа № 445/1453/26
Провадження № 1-кп/445/344/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді   ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026142210000062 від 25.05.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золочів, Золочівського району Львівської області, українки, громадянки України, тимчасово не працюючої, з вищою освітою, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 24.05.2026 близько 09.00 год., перебуваючи поблизу магазину «Drink», що за адресою: м. Золочів, вул. Шашкевича, 17, де на дорозі знайшла банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 й усвідомлюючи, що пластикові банківські картки видаються банківськими установами, та, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та примітки до ст.358 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, не вчинила жодних дій щодо повернення банківської картки власнику та привласнила її собі, з метою подальшого використання та здійснення безготівкових розрахунків за товари для власних потреб.
Надалі, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, близько 10:20 години, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Степана Бандери, 3, в м. Золочів, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений держателем, використовуючи раніше привласнену банківську карту з безконтактною технологією проведення платежів № 5167803280379053, яка була втрачена її власником ОСОБА_4 , здійснила придбання товару у вказаному магазині та шляхом безконтактного розрахунку через POS-термінал, провела оплату товару в сумі 325,77 грн. 
Своїми діями ОСОБА_3  вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_3  беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідна з розглядом обвинувального акту за її відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_3  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участю захисника ОСОБА_5 , у якій вона зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, беззаперечно визнає, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згідна із розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3  зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
До обвинувального акта долучено письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 про те, що він згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку; заяву обвинуваченої, в якій вона зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, згідна із встановленими під час дізнання обставинами, згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку; відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд встановив, що обвинувачена ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 червня 2011 року, за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти, засоби доступу до банківських рахунків відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2019, справа №454/420/17, аналіз норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів. 
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.357 КК України, віднесене до умисного кримінального проступку.
ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для її можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлявся та процесуальні витрати відсутні.
У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 367-371,373,374,381,382 КПК України, суд - 
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначеніст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня отримання його копії до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями381та382цьогоКодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя          ОСОБА_1