Єдиний унікальний номер 725/10/26 
Номер провадження 2-о/725/42/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року м. Чернівці
Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючого судді - Нестеренко Є. В. 
за участю:
секретаря судового засідання – Чобан В. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чернівецького районного суду міста Чернівців заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Чернівецька міська рада, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, буд. 1, Міністерство оборони України, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 6, Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, 1, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 07.10.2022 по теперішній час.
Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівці від 04.02.2026 заяву було залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 20.03.2026 вказану ухвалу скасовано та справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку окремого провадження.
26.03.2026 року ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівці продовжено розгляд даної справи.
Заявником подано уточнену заяву, якою, крім вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, просила також встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_2 трьох її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Метою встановлення даних фактів є звільнення ОСОБА_2 з військової служби.
21.04.2026 року від представника Чернівецької міської ради надійшли пояснення по справі, в яких вказала щодо критеріїв встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зокрема щодо необхідності доведення ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, спільних витрат та взаємних прав і обов`язків. Також зазначила про неможливість самостійно надати пояснення щодо вимоги про встановлення факту утримання дітей та запропонувала залучити Службу у справах дітей.
22.04.2026 року від ОСОБА_2 надійшла заява про підтримку заявлених вимог, в яких підтверджує обставини викладені у заяві, просив її задовольнити.
Ухвалою суду від 22.04.2026 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування.
30.04.2026 року до суду надійшли пояснення Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в яких звертає увагу суду на відсутність у матеріалах справи належного підтвердження батьківства ОСОБА_2 щодо наймолодшої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ненадання заявницею доказів розміру та характеру матеріальної підтримки, конкретних витрат на харчування, ліки, освіту, подарунки дітям; наявність у дітей матері ОСОБА_1 , яка зобов`язана їх утримувати та яка, за матеріалами справи, цього обов`язку не позбавлена і не ухиляється від нього. 
Заявник до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просить задовольнити.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у своїй заяві просив справу розглядати без його участі.
Від представника Чернівецької міської ради до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, залишила розгляд справи на розсуд суду.
Від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, залишила розгляд справи на розсуд суду.
Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні заявлених вимог з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.
Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц наголосив, що показання свідків самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У постанові від 15.08.2019 у справі № 588/350/15 Верховний Суд зазначив, що факт спільного відпочинку та присутності на святкуванні свят без доведення ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про усталені подружні відносини. У постанові від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17 Верховний Суд також вказав, що сам по собі факт перебування у близьких стосунках не свідчить про проживання однією сім`єю, а для такого висновку необхідні докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявницею не доведено ключових ознак спільного сімейного проживання, передбачених законом, з таких підстав.
Договір оренди квартири за адресою АДРЕСА_1 укладено на ім`я ОСОБА_2 . Довідки ВПО заявниці та дітей самі по собі підтверджують лише факт переміщення заявниці та дітей за відповідною адресою, а не факт спільного проживання з ОСОБА_2 як ознаку сімейних відносин. Доказів реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вказаною або будь-якою іншою спільною адресою до матеріалів справи не долучено.
Заявницею не надано жодних належних доказів, які б підтверджували дійсне ведення спільного господарства з ОСОБА_2 , для прикладу відсутні документи про спільні рахунки в банківських установах, відсутні фіскальні чеки, договори купівлі-продажу чи інші фінансові документи, що свідчать про спільні побутові витрати. Також Акт комісії дільничного комітету № 140, де опитано свідків, ґрунтується виключно на показаннях сусідів, які підтверджують лише факт зустрічей сторін, однак не підтверджують ані ведення спільного господарства, ані наявності спільного бюджету, проте показання свідків без документального підтвердження цих обставин є недостатніми для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Разом із цим, спільні фотографії заявниці та ОСОБА_2 фіксують факт знайомства та спілкування, самі по собі фотографії не можуть слугувати достатнім доказом проживання однією сім`єю, оскільки вони є лише одним із допоміжних доказів, що підлягають оцінці в сукупності з іншими, що також узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц, від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц, від 08.12.2021 у справі № 531/295/19.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що сукупність наданих доказів не дозволяє встановити факт проживання заявниці та ОСОБА_2 однією сім`єю у розумінні ст. 3 та ст. 74 СК України. Заявниця не надала належних та достатніх доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, тобто тих ознак, без яких встановлення відповідного юридичного факту є неможливим.
Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення факту перебування неповнолітніх дітей заявниці на утриманні ОСОБА_2 , суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Водночас згідно зі ст. 268 СК України вітчим зобов`язаний утримувати малолітніх та неповнолітніх пасинка, падчерку, якщо у них немає матері, батька, баби, діда, повнолітніх братів, сестер або ці особи через хворобу чи з інших причин не можуть надавати їм належне утримання. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, у дітей є мати ОСОБА_1 , яка є дієздатною особою та не позбавлена батьківських прав, що, за відсутності відповідних доказів, виключає застосування ст. 268 СК України в частині обов`язкового утримання дітей ОСОБА_2 як вітчимом.
Заявницею не надано жодного підтвердження того, що зазначені кошти були використані саме на утримання дітей. Сам по собі факт перерахування коштів від однієї фізичної особи на рахунок іншої не є беззаперечним підтвердженням їх спрямування саме на утримання конкретних неповнолітніх осіб.
Крім того, суд бере до уваги позицію Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, яка звернула увагу на відсутність у матеріалах справи доказів конкретного характеру утримання: витрат на харчування, ліки, одяг, освіту дітей. Орган опіки та піклування прямо зазначив про відсутність доказів того, що мати дітей не утримує або не може утримувати своїх дітей. Ці обставини не спростовані заявницею.
Для застосування норми ст. 268 СК України необхідна сукупність умов, зокрема — відсутність батька дітей або його нездатність утримувати дітей. Однак відповідна умова, яка б виключала обов`язок матері щодо утримання та обґрунтовувала субсидіарний обов`язок вітчима, у справі відсутня: мати дітей є живою, дієздатною, не позбавленою батьківських прав, доказів її неспроможності утримувати дітей не надано.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявницею не доведено факту перебування трьох неповнолітніх дітей на утриманні ОСОБА_2 у розумінні, що надає цьому юридичному факту правове значення для виникнення прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин суд вважає заявлені вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заявницею не надано суду сукупності належних і достатніх доказів, які б у своїй єдності підтверджували: факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як членів однієї сім`ї та ведення ними спільного господарства.
Керуючись ст. ст. 3, 74, 135, 141, 180, 268 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 263–265, 293, 315, 318 ЦПК України, суд —
В И Р І Ш И В:
У задоволенні вимог ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Чернівецька міська рада, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, буд. 1, Міністерство оборони України, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 6, Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, 1, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду виготовлений 02.06.2026.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Нестеренко Є. В.