ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/137/25  Номер провадження 22-ц/814/174/26	Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Чумак О.В., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною представника ОСОБА_1 – адвоката Симоненка Тараса Вікторовича
на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову вказано, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 14.10.2021 року уклали кредитний договір № 987582331 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтворення шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надіслання на номер мобільного телефону відповідача.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15 500 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до ного та Правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідачем не виконані кредитні зобов`язання і він має заборгованість в сумі 59 566,98 грн з яких: 13 886,34 грн – за тілом кредиту; 45 680,64 грн - за процентами.
28.11.2018 року згідно договору факторингу № 28/1118-01 строк дії якого продовжувався додатковими угодами до 31.12.2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право вимоги за кредитним договором від 14.01.2021 року № 987582331 на користь ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 44 256,01 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 строк дії якого продовжувався додатковими угодами до 30.12.2024 року, згідно якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59 566,98 грн.
20.08.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824 згідно якого від ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59 566,98 грн.
Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 14.10.2021 року № 987582331 в сумі 59 566,98 грн та судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн і на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог та наявністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 – адвоката Симоненко Тарас Вікторович, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, прохав рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що позивачем на доведено факту укладання кредитного договору.
Вказує на те, що товариством був пред`явлений позов до ОСОБА_1 , тоді як ім`я його клієнта згідно з паспортом громадянина України – ОСОБА_1 , враховуючи те, що імена не є тотожними, вважа, що даний позов подано до неналежного відповідача.
Зазначає, що відповідач не підписував кредитний договір №987582331 від 14.10.2021 і не брав на себе жодних зобов`язань перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Крім того, вказує на те, що позивачем не доведено факт отримання ідентифікації саме ОСОБА_1 , а не будь якою іншою особою.
Також звертає увагу суду, що в доданих до позову письмових доказах, зокрема в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 14.10.2021 позичальником вказано ОСОБА_1 , паспорт якого НОМЕР_1 виданий Оржицьким РС УДМС 03.11.20155 року, індефікаційний номер особи не зазначено. 
Проте, звертає увагу, що станом на даний час, у його клієнта наявний паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 11.10.2024, у зв`язку з чим не можливо ідентифікувати особу, що вказана у заявці на отримання коштів.
Вважає недоведеним належними доказами факт перерахування кредитних коштів.
Просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
У додаткових поясненнях ТОВ «Юніт Капітал» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та, як наслідок, ухвалено обґрунтоване та законне рішення, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, є безпідставними та необґрунтованими.
Позивач зазначає, що зазначене в позовній заяві ім`я « ОСОБА_2 » являється технічною помилкою, тому позовна заява подана до належного Відповідача.
Позивачем наголошено, що кредитний договір №987582331 від 14.10.2021 укладений між сторонами справи у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».
Зазначає, що акцепт договору позичальником відповідачем підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: 2NR33CS9, MNV4C4G6 направлено Відповідачу 14.10.2021 о 17:49:43 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_3 , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 14.10.2021 о 17:50:25.
Також позивач вважає, що ним доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на картковий рахунок відповідача суми в розмірі 15500,00 грн, а саме, платіжним дорученням №8B623AD1-8F4A-4C49-9ACB-8C8B00561CBE від 14.10.2021 з відміткою Товариства.
Звертає увагу суду, що відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил.
Вважає, що позивачем доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами кредитного договору, а також розмір існуючої заборгованості за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову.
Просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 14.10.2021 року уклали кредитний договір № 987582331 шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтворення шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надіслання на номер мобільного телефону відповідача.
Зазначена обставина підтверджується кредитним договором № 987582331, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання грошових коштів у позику, заявкою на отримання грошових коштів в кредит, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі позичальника.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15 500 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до ного та Правилах надання грошових коштів у позику.
Обставина перерахування грошових коштів підтверджується платіжним дорученням від 14.10.2021 року, листом АТ «ТАСКОМБАНК» та розрахунком заборгованості.
Відповідачем не виконані кредитні зобов`язання і він має заборгованість в сумі 59 566,98 грн, з яких: 13 886,34 грн – за тілом кредиту; 45 680,64 грн - за процентами.
Сума заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку за період з 20.08.2024 року по 07.01.2025 року та розрахунком заборгованості.
28.11.2018 року згідно договору факторингу № 28/1118-01 строк дії якого продовжувався додатковими угодами до 31.12.2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право вимоги за кредитним договором від 14.01.2021 року № 987582331 на користь ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 44 256,01 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 строк дії якого продовжувався додатковими угодами до 30.12.2024 року, згідно якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59 566,98 грн.
20.08.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824 згідно якого від ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59 566,98 грн.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що аргументи відповідача про неналежного відповідача є необґрунтованими, оскільки ім`ям відповідача є ОСОБА_2 , а зазначене позові ім`я ОСОБА_2 є технічною помилкою.
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Щодо укладення кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи ( в тому числі Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентним за значенням документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію».
З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 987582331 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Відповідно до п. 4.15 цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. 
Одноразовий персональний ідентифікатор № MNV4C4G6 направлено відповідачу 14.10.2021 о 17:49:43 на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_3 , одноразовий персональний ідентифікатор № MNV4C4G6 введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 14.10.2021 о 17:50:25.
Вчинення відповідачем вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному Договорі Одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор № MNV4C4G6 для підписання кредитного договору № 987582331 від 14.10.2021 року.
У Розділі 5 Договору «Реквізити Сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором фізичної особи ОСОБА_1 MNV4C4G6, що підтверджує волевиявлення Боржника на введення ідентифікатору та підписання Договору.
Підписанням Договору №987582331 від 14.10.2021 відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що договір №987582331 від 14.10.2021 був підписаний позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді.
У свою чергу, доказів того, що вказаний Договір був укладений шахрайським шляхом чи персональні дані ОСОБА_1 були використані третіми особами для укладення кредитного договору її імені, відповідачем не надано.
Таким чином районний суд дійшов вірного висновку щодо встановлення факту укладення кредитного договроу. 
Щодо доводів апеляційної скарги, що позов подано що неналежного відповідача, судова колегія зазначає наступне. 
Технічні помилки, описки або використання російської мови в написанні прізвища не є автоматичною підставою для визнання договору нікчемним, якщо особу можна ідентифікувати за іншими даними (ІПН/РНОКПП, серія та номер паспорта).
РНОКПП є головним ідентифікатором особи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач в ході розгляду справи в суді першої інстанції, звертався з різними процесуальними документами, вказуючи свій РНОКПП НОМЕР_4 .
Зазначений код збігається з відображеним в кредитному договорі. 
Таким чином, вказана обставина не може розглядатись як окрема підстава для відмови в задоволенні позову.
Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
Відповідач про визнання оспорюваного кредитного договору недійсним до суду не звертався.Доказів шахрайських дій зі сторони позивача, відповідачем надано до суду не було. 
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача були використані Товариством для укладення кредитних договорів від його імені відповідачем суду не надані.
За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмовляти в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач звернувся з позовними вимогами до неналежного відповідача. 
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком районнного суду, що зазначене ім`я в позові ОСОБА_2 є технічною помилкою.
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Крім того, доводи апеляційної скарги в тій частині, що в доданих до позову письмових доказах, зокрема в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 14.10.2021 позичальником вказано ОСОБА_1 , паспорт якого НОМЕР_1 виданий Оржицьким РС УДМС 03.11.20155 року, індефікаційний номер особи не зазначено, тоді як, станом на даний час, зазначає у ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 11.10.2024, у зв`язку з чим не можливо ідентифікувати особу, що вказана у заявці на отримання коштів, не заслуговують на увагу, оскільки паспорт зазначений Відповідачем виданий 11.10.2024, тобто після укладання кредитного договору № 987582331 від 14.10.2021. 
Таким чином, посилання відповідача на відмінний номер паспорта є недоречним, оскільки новий паспорт відповідач отримав 11.10.2024.
Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписання відповідачем договору №987582331 від 14.10.2021 підтверджено належними та допустимими доказами.
Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем.
Щодо перерахування коштів та нарахування заборгованості.
Згідно з частини 1статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом частини 1статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1статті 1054 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пп. 1-1 п. 1 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, що 14.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір № 987582331, згідно з умовами якого, товариство надає відповідачу кредит у розмірі 15500,00 грн, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Отже, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути кредитору кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених договором.
Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 8000 грн відповідачу підтверджується платіжним дорученням № 8B623AD1-8F4A-4C49-9ACB-8C8B00561CBE від 14.10.2021 з відміткою Товариства.
Електронним повідомленням наданого АТ «ТАСКОМБАНК» товариство надає підтвердження , що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18.07.2019 банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях (а.с. 37).
З вказаного повідомлення вбачається, що 14.10.2021 17:50 було здійснено грошових коштів на суму 15500 на карткових рахунок НОМЕР_5 хх-хххх-6702.
Крім того, позивач надав суду платіжне доручення про перерахування коштів у сумі 15500,00 грн на платіжну картку 54149-62ХХ-ХХХХ-8087, в якій деякі символи (цифри), які є складовими номеру картки, замінені на знак "Х" з метою дотримання банківської таємниці, (а.с. 36). 
Відповідач не спростував, що картка з такими символами йому не належить, а виписку зі свого рахунку, не надав.
Таким чином, районним судом вірно встановлено факт перерахування коштів. 
Щдо нарахування заборгованості.
На підтверження заборгованості за вказаним кредитним договром позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок заборговансті.
Однак, колегія суддів не можев повній мірі погодитися з наданого позивачем розрахунку заборгованості. 
Згідно п.1.1. договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності.
Кредитна лінія надається на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 13.12.2021 (п.1.7).
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в наступному порядку: виключно на період визначеного в п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98 т% від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1.); за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 580,97% річних, шо становить 1,59% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.1.). 
Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідноси6н між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50% річних, що становить 2,10 % в день від суми кредиту за кожен день (п. 1.9.3).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 16988,00 грн та включає в себе загальні витрати за кредитному вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1488 грн та суму кредиту у розмірі 15500,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 205,04%, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 109,60% від суми першого траншу. 
Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та плату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору , у строки передбачені Договором (п. 2.2.2.1.).
Відповідно до п. 1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду, та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. 
В даному випадку останній день дії договору 13.12.2021 включно.
Відомостей про те, що після 13.12.2021 відповідач вчиняв якісь дії для продовження строку кредитування чи вносив будь-які кошти на продовження дії договору, матеріали справи не містять, а тому 31.12.2021 строк дії договору закінчився і нарахування процентів товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нараховані останнім проценти за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Юніт Капітал» заборгованості за договором про споживчий кредит №987582331 від 14.10.2021 року у розмірі 20510,04 грн, яка складається: з 13886,34 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням кредиту (тіло кредиту); 6643,70 грн - заборгованість за відсотками.
В частині відступлення прав вимоги рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, таким чином апеляційним судом не переглядається. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПУ України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові на позивача.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, слід змінити порядок розподілу судових витрат.
Оскільки позов задоволено на 34,43% згідно зі статтею 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у розмірі 834,03 грн (2422,4 х 34,43%).
Також судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
Ураховуючи те, що позов задоволено на 34,43% з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2065,80 грн (34,43 х (6000 : 100)).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Симоненка Тараса Вікторовича – задовольнити частково. 
Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року - скасувати, ухвалити нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №987582331 від 14.10.2021 у розмірі 20510,04 грн, яка складається: з 13886,34 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням кредиту (тіло кредиту); 6643,70 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені ним судові витрати в сумі 2899,83 грн, з яких: 834,03 грн витрати на оплату судового збору та 2065,80 грн витрати на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий         Т.В. Одринська

Судді:          В.П. Пікуль

О.В. Чумак